ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2020 р. 	Справа № 520/11897/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року (суддя Біленський О.О.; м. Харків)  по справі № 520/11897/19
за позовом  ОСОБА_1     
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:
- визнати противоправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у нездійсненні виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 р. по 15.07.2019 р. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. по справі №520/3712/19 та застосування до виплати зазначеної суми перерахунку порядку, встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року №649;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2018 р. по 15.07.2019 р. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. по справі № 520/3712/19 однією сумою без застосування порядку встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року №649, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст.3 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати”, виконати рішення суду протягом тридцяти днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. по справі №520/3712/19 яке в силу ст. 255 КАСУ набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 12.08.2017 р. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (ЩДГВ) та НВОВЗ 50% в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були нараховані та сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 18.03.2019 р. № 225/56/90фс, здійснити виплату суми перерахунку починаючи з 12.08.2017 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. На виконання зазначеного рішення суду ГУПФУ здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу з 12.08.2017 р., нарахувало з 12.08.2017 р. та розрахунок на доплату пенсії з 12.08.2017 р. Відповідно до зазначеного розрахунку на доплату пенсії за період з 12.08.2017 р. по 15.07.2019 р. нараховані кошти в сумі 39805,80 грн., але ГУПФУ не виплатило доплату пенсії за період з 01.01.2018 р. по 15.07.2019 р. у зв`язку з тим, що виплата зазначених коштів буде здійснена в порядку, встановленому постановою КМУ від 22.08.2018 року №649. Зазначену бездіяльність ГУПФУ позивач вважає протиправною.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позов зазначив, що  на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 р. у справі № 520/3712/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення у серпні 2019 року позивачу перераховано пенсію з 12.08.2017 року з грошового забезпечення з урахуванням ЩДГВ та НОВЗ. За результатом перерахунку нараховано доплату за період з 12.08.2017 по 31.08.2019 в загальній сумі 41619,58 грн., з яких: 1813,78 грн. - за період з 16.07.2019 (з дати набрання рішенням законної сили) по 31.08.2019 - виплачено у вересні 2019 року; 39805,80 грн. - за період з 12.08.2017 по 15.08.2019 - виплачуватиметься в порядку, визначеному постановою КМУ № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду". Враховуючи зазначене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року в задоволенні адміністративного прозову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що положення постанови КМУ від 22.08.2018 року № 649, яка набрала законної сили 28.08.2018, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки вони виникли 01.01.2018 – до прийняття цього нормативно-правового акта, а тому підлягають врегулюванню тими нормативно-правовими актами, які були чинними на момент виникнення у позивача права на перерахунок та виплату пенсії. Також позивач посилається на протиправність Порядку № 649, що, на його думку, не було враховано судом першої інстанції під час прийняття рішення. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Позивачем подано відповідь на відзив позивача в якому, посилаючись, зокрема, на те, що застосування Порядку № 649 до спірних правовідносин не відповідають меті та завданням Закону № 2262-12, а також ідеї соціальної справедливості, чим порушують ст. 8 Конституції України, ненадання відповідачем доказів відсутності у ГУПФУ грошових коштів для виконання рішення суду без надмірних затримок, а також можливість розгляду цієї справи в порядку позовного провадження, а не в порядку ст. 383 КАСУ, просить суд апеляційної інстанції: врахувати зазначені обставини при прийнятті судового рішення по справі; оцінити зміст постанови КМУ від 22.08.2018 № 649 від 22.08.2018 з точки зору її відповідності Конституції України і застосувати Конституцію України як акт прямої дії; вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду; зазначити в ухвалі суду мотиви прийняття або відхилення аргументів позивача щодо суті заяви які наведені у цій відповіді на відзив по справі.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року по справі №520/3712/19, яке набрало законної сили 16.07.2019 року, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 12.08.2017 в розмірі який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (ЩДГВ) та НВОВЗ 50% в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були нараховані та сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 18.03.2019 р. № 225/56/90фс протиправними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 12.08.2017 р. перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (ЩДГВ) та НВОВЗ 50% в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були нараховані та сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 18.03.2019 р. № 225/56/90фс, здійснити виплату суми перерахунку починаючи з 12.08.2017 року.
Після набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року у справі №520/3712/19, позивачу було видано виконавчий лист від 16.07.2019.
На виконання зазначеного судового рішення Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 12.08.2017 року
Згідно розрахунку від 14.08.2019 року сума доплати пенсії ОСОБА_1 за період з серпня 2017 року по 15.07.2019 року складає 39805,80 грн., а за період з 16.07.2019 року по серпень 2019 року складає 1813,78 грн.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.09.2019 року №3898/Г-14 позивача повідомлено, що різницю пенсії за період з 16.07.2019 року по 31.08.2019 року нараховано на серпень поточного року, різниця пенсії за період з 01.01.2018 року по 15.07.2019 року буде виплачуватись в порядку, який визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 “Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду”. З 01.09.2019 року пенсія виплачується у розмірі 8191,13 грн. з урахуванням рішення суду від 15.05.2019 року по справі № 520/3712/19.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення виплати пенсії за період з 01.01.2018 року по 15.07.2019 року, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача, пов`язані з питаннями виконання судового рішення, повинні розглядатись в межах виконавчого провадження. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Спірні відносини у цій справі виникли у зв`язку із тим, що відповідачем, на думку позивача, неналежним чином виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. по справі №520/3712/19, яке набрало законної сили.
Частиною 1-3 ст.242 КАС України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем у даній справі спосіб захисту - визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного виконання рішення суду та зобов`язання ГУПФУ в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2018 р. по 15.07.2019 р. однією сумою без застосування порядку встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року № 649 – спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 р. по справі № 520/3712/19, яким вже зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії.
Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 520/3712/19, проте вже на стадії його виконання, тому вимоги позивача слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/1517 від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а не про закриття провадження у справі.
Згідно з ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, то рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. 
Керуючись ст. ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,  - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 по справі № 520/11897/19 - скасувати.
Провадження у справі № 520/11897/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - закрити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова