Номер провадження: 22-ц/813/241/20 
Номер справи місцевого суду: 513/474/19
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05.03.2020 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
від позивача акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - не з`явились, 
від відповідача ОСОБА_1 - не з`явились,
переглянувши справу №513/474/19 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року у складі судді Бучацької А.І., -
в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 19 квітня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 18 листопада 2013 року, за яким отримано кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 18 листопада 2013 року заборгованість станом 1 квітня 2019 року в загальній сумі 16216,82 грн. та судові витрати (а.с.2-4).
Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.85). 
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за Договором №б/н від 18 листопада 2013 року заборгованість за тілом кредиту в сумі 2228,61 грн., судові витрати в сумі 1921,00 грн. (а.с.154-156).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягнення відсотків і ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині (а.с.169-171).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права полягає у помилковості висновку суду про відмову у стягненні відсотків, так як це суперечить принципу платності кредитного договору. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне. 
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
18 листопада 2013 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписав анкету-заяву, в якій зазначив про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.5, 10-26).
На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 18 листопада 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» в ПК «Промінь» ОСОБА_1 видано 18 листопада 2013 року платіжну картку НОМЕР_2 строком дії 07/17, тобто липень 2017 року включно (а.с.44, 45). 
Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (а.с.46-49). 
Згідно розрахунку за Договором №б/н від 18 листопада 2013 року заборгованість станом на 1 квітня 2019 року склала 16216,82 грн., з них: 2228,61 грн. заборгованість за кредитом; 4290,79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; пеня 7209,95 грн., пеня 1239,05 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 748,42 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-9). 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 Договору №б/н від 18 листопада 2013 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.
Судом першої інстанції позов задоволено частково, стягнуто заборгованість за тілом кредиту та відмовлено у стягненні інших складових заявленої банком заборгованості. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та, відповідно, не приймає доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне. 
Так, АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить переглянути рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні відсотків. Проте, якщо звернутися до змісту позовних вимог та доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості станом на 1 квітня 2019 року за Договором №б/н від 18 листопада 2013 року, то заборгованість за відсотками вказана «0,00 грн.», відтак, заборгованість за відсотками як така не складала загальну суму заборгованості 16216,82 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. 
Крім того, 3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Отже, з огляду на дотримання АТ КБ «ПриватБанк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, тобто в даному випадку з 31 липня 2017 року, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, задоволенню підлягали вимог АТ КБ «ПриватБанк» лише про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту).
Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
Судом першої інстанції застосовано вказаний правовий висновок правильно, зважаючи на який суб`єктивне право в частині стягнення процентів, неустойки тощо із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє.
Доводи апеляційної скарги в частині стягнення процентів (це при тому, що у розрахунок заборгованості проценти не ввійшли) обґрунтовано загальними нормами матеріального права щодо платності кредитного договору, однак так вимоги не було заявлено, відтак, в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції розгляд вимог з таких підстав у цій справі не можливий. 

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення. 
Рішення Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 25 березня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков