ПОСТАНОВА
Іменем України

12 травня 2020 року 
м. Київ
справа №820/5806/16
касаційне провадження №К/9901/31910/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 (суддя Нуруллаєв І.С.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 (головуючий суддя - Калитка О.М.; судді: Кононенко З.О., Калиновський В.А.) у справі № 820/5806/16 за позовом ОСОБА_1 до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в якому просила зобов`язати відповідача-1 повернути надміру сплачений податок на додану вартість у сумі 203128,45 грн., направивши до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області подання (висновок) про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 203128,45 грн. на картковий рахунок позивача. 
Харківський окружний адміністративний суд постановою від 25.01.2017 адміністративний позов задовольнив. 
Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.03.2017 залишив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 без змін.
Східна об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування своїх вимог відповідач-1 посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: пункту 43.4 статті 43, пункту 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, зазначає, що надміру сплачені кошти з податку на додану вартість підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.07.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис                                     № 24800060005055915 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
18.12.2014 позивачем на державний казначейський рахунок № 31111029700011 платіжним дорученням № 915 сплачено 400000,00 грн. грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного за актом документальної позапланової виїзної перевірки від 13.10.2014 № 4739/20-38-17-02-09/ НОМЕР_2 .
За наслідками цієї перевірки в подальшому контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.04.2015 № 0000861702, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1563371,00 грн. за основним платежем та 781685,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.  
На підставі заяви про застосування податкового компромісу від 15.04.2015                      № 04/04/15 рішенням контролюючого органу від 22.04.2015 № 8573/10/20-38-17-02-21 погоджено застосування процедури податкового компромісу за грошовим зобов`язанням з податку на додану вартість у розмірі 372770,08 грн. 
В іншій частині податкове повідомлення-рішення від 14.04.2015 № 0000861702 оскаржено позивачем у судовому порядку. 
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 у справі № 820/4050/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015, податкове повідомлення-рішення від 14.04.2015 № 0000861702 скасовано в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1190601,00 грн. за основним платежем та 595300,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. 
Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) надміру сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Згідно з підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктами 43.1, 43.3, 43.4, 43.5 статті 43 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2017) передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. 
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. 
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. 
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. 
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. 
Законом України від 21.12.2016 № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності 01.01.2017, вказану статтю доповнено пунктом 43.4-1 такого змісту: у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.
Задовольняючи позов, суди виходили з того, що: надміру сплачені позивачем кошти були зараховані до бюджету не з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин); ОСОБА_1 не є платником податку на додану вартість, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15.07.2014 внесено запис про її припинення як суб`єкта господарської діяльності; наявність у позивача переплати відповідачем-1 не спростована.
В той же час, відповідно до частини четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій) суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. 
Утім, суди попередніх інстанцій у порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі достеменно не перевірили наявність станом на дату звернення позивача до органу доходів і зборів із заявою/заявами про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання в інтегрованій картці платника суми коштів, яка на певну дату зарахована до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, з податку на додану вартість шляхом витребування в контролюючого органу відповідного документа. 
Відсутні в матеріалах справи і заява/заяви ОСОБА_1 про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання в розмірі 203128,45 грн., в якій/яких зазначено напрям перерахування коштів відповідно до пункту 43.4             статті 43 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2017).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а           справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 у справі                          № 820/5806/16 скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                    В.В. Хохуляк