ОКРЕМА ДУМКА
(спільна) 
суддів Великої Палати Верховного Суду Прокопенка О. Б., Гриціва М. І., Лященко Н. П. 
на ухвалу від 26 травня 2020 року (провадження № 11-693заі18 (№ розгляду                 11-693зва18))у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рохманов Сергій Іванович, про перегляд рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2018 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі № 800/283/17 за позовом ОСОБА_2 до Президента України ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування Указу Президента України від           13 квітня 2016 року № 142/2016 «Про скасування рішення голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області» 
Короткий виклад історії справи
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Президента України ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування Указу Президента України від 13 квітня 2016 року № 142/2016 «Про скасування рішення голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області».
Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2018 року скасоване, позов задоволений. Визнаний незаконним та скасований Указ Президента України від 13 квітня 2016 року № 142/2016 «Про скасування рішення голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області».
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рохманов С. І., звернулася до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2018 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі № 800/283/17, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 у справі № 1-15/2018(4086/16) за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня                2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», яким, на думку заявника, встановлені нововиявлені обставини у справі.
Велика Палата ухвалою від 26 травня 2020 року відмовила у прийнятті до розгляду заяви адвоката Рохманова С. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                                03 травня 2018 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня                 2019 року за нововиявленими обставинами.
Основні мотиви, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду 
Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні вказала на те, що відповідно до статті 89 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон № 2136-VIII) рішення Конституційного Суду України не передбачає встановлення будь-яких обставин, однак передбачає зазначення мотивів прийнятого рішення із зазначенням положень Конституції України, відповідно до яких Конституційний Суд України обґрунтовує своє рішення, та акта (його окремих положень), що його Конституційний Суд України визнав конституційним чи неконституційним.
Частина перша статті 91 Закону № 2136-VIII передбачає, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, рішення Конституційного Суду України є правовстановлюючим актом,                а не є актом правозастосування, тож не може містити висновків щодо встановлення обставин будь-якого спору, а лише визначає відповідність чи невідповідність акта (його окремих положень), конституційність якого оспорюється, Конституції України.
Тому рішення Конституційного Суду України про неконституційність акта (його окремих положень) як правовстановлюючий акт має наслідком втрату чинності такого акта (його окремих положень) і відповідно призводить до зміни закону чи іншого нормативно-правового акта, що діяли на час розгляду справи, та згідно із частиною третьою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, може бути підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.
Підстави і мотиви для висловлення окремої думки
Згідно із частиною третьою статті 34 КАС суддя, не згодний із судовим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
З висновком Великої Палати Верховного Суду про відмову у відкритті провадження про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року за нововиявленими обставинами - не погоджуємося, зважаючи на таке. 
Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Конституція України має найвищу юридичну силу. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина гарантується безпосередньо на підставі Конституції України.
Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в порядку та у спосіб, встановлені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.                 У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Так, з матеріалів провадження № 11-693заі18 (№ розгляду 11-693зва18) вбачається, що 17 березня 2020 року адвокат Рохманов С. І. від імені ОСОБА_1 . надіслав на адресу Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами згаданих судових рішень на підставі пункту 1 частини другої статті 361 КАС. 
Обґрунтовуючи наявність зазначеної підстави для перегляду судових рішень, заявник посилався на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року                             № 2-р/2020, яким, на його переконання, встановлено істотні для цієї справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною першою статті 363 КАС встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Наведеними нормами не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами скасованого судового рішення, яке не має законної сили, а саме скасованого постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                               03 травня 2018 року.
Водночас, на наше переконання, заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року з урахуванням клопотання заявника про долучення до справи документа про сплату судового збору відповідає вимогам, установленим до неї статтею 364 КАС, подана у визначений законом строк. 
Частина четверта статті 366 КАС окреслює умови для повернення заявникові без розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, які повинні існувати одночасно:
-факт подання заяви після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 КАС;
-відхилення судом клопотання про поновлення строку.
Таким чином, передбачених статтею 366 КАС передумов для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами чи для залишення без розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року, на нашу думку, не встановлено.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 368 КАС заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами, справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. В суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
На нашу думку, Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 26 травня 2020 року на стадії відкриття провадження помилково відмовила у прийнятті до розгляду заяви про перегляд постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року за нововиявленими обставинами, адже КАС не передбачено ухвалення такого процесуального рішення на стадії відкриття провадження за заявою скаржника.
Висновки 
З огляду на викладене вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду повинна була ухвалити рішення про відкриття провадження за заявою  Рохманова С. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом                         ОСОБА_2 до Президента України ОСОБА_3., третя особа - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування Указу Президента України. 
Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в судовому засіданні з повідомленням сторін і за результатами перегляду постанови ухвалити одне з рішень, передбачених частиною четвертою статті 368 КАС.  
 
Судді Великої Палати
Верховного Суду:                                                                                                  О. Б. Прокопенко

                                                                                                                                  М. І. Гриців

                                                                                                                                  Н. П. Лященко