УХВАЛА

26 березня 2020 року   
Київ
справа №160/8090/18
адміністративне провадження №К/9901/7836/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України, яка є правонаступником Державної фіскальної служби України, на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №160/8090/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗСІ» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні ді ,
ВСТАНОВИВ:
19.03.2020 до суду надійшла касаційна скарга  Державної податкової служби України, яка є правонаступником Державної фіскальної служби України,   (далі - ДФС)  на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ДФС на  рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2019.
З касаційної скарги вбачається, що  ухвалою  Третього апеляційного адміністративного суду від  14.01.2020   апеляційну скаргу у цій справі залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску строку, оскільки наведені у поданому апелянтом клопотанні причини було визнано судом неповажними. 
Відповідно до частини першої  статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційним судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 29.01.2019 подано  17.12.2019 , тобто після спливу строку на апеляційне оскарження.  При цьому, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 вперше подану апеляційну скаргу було  повернуто скаржнику у зв`язку з не усуненням вказаних судом недоліків. 
У клопотанні про поновлення строку відповідачем зазначено, що  вперше ним вчасно було подано апеляційну скаргу, але остання була повернута судом через несплату судового збору.  
Апеляційний суд, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку, що зазначені ДФС причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки  обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку. 
Як вбачається з оскаржуваної ухвали  Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху була отримана апелянтом 24.01.2020, але зазначені у вказаній ухвалі недоліки усунуті не були.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що  апелянтом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із повідомленням інших (поважних) підстав для поновлення такого строку.
У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки  судом не враховано, що апелянт при повторному зверненні до суду не допустив необ`єктивного зволікання з поданням належним чином оформленої апеляційної скарги та сплати судового збору у встановленому законом розмірі.  
Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.  В даному випадку підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження стало саме те, що скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим доводи скаржника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження є безпідставними. Доводів про те, що на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом подавалась така заява, касаційна скарга не містить. 
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача, оскільки  скаржником не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із повідомленням інших (поважних) підстав для поновлення такого строку. 
Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  Державної податкової служби України, яка є правонаступником Державної фіскальної служби України, на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №160/8090/18. 
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
М.Б. Гусак 
 Є.А. Усенко ,
Судді Верховного Суду