ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4529/20 Справа № 204/8918/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Гулієва М.І.о
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним,-
В С Т А Н О В И Л А :

       Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу суду від  07 лютого 2020 року скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
       У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним (а.с.2-6).
       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову (а.с.43-45).
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним (а.с.50, 51).
       Відмовляючи в задоволенні ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався в своїй ухвалі на те, що надані заявником докази не дають підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.
       Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
       Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
       З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
       Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим. 
       При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя 23 серпня 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Римською А.В., відповідно до якого заповіла ОСОБА_2 належну їй квартиру АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного заповіту відповідач ОСОБА_2 отримала право власності на спірну квартиру. Однак, за життя мати позивачки ніколи не говорила їй про наявність заповіту, навпаки стверджувала, що квартира буде належати їй у порядку спадкування. Заявник вказує, що відповідач має намір здійснити відчуження належного їй майна, а тому невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд заборонити відповідачу ОСОБА_2 , чи будь - яким іншим особам від її імені відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , у тому числі укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, оренди, реєстрації місця проживання третіх осіб, вселяти та виселяти третіх осіб, вносити зазначене майно до статутного (складеного) капіталу товариств (юридичних осіб) чи відчужувати квартиру у будь-який інший спосіб; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі, особам, будь-які реєстраційні дії щодо відчуження чи реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , державній та приватній виконавчим службам вселяти та виселяти третіх осіб, до набрання законної сили рішення суду у зазначеній справі.
       Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.46).
       Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, беручи до уваги заявлені позивачем вимоги та вид забезпечення позову, який заявник просить застосувати, колегія суддів з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає за можливе задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , оскільки заборона відчуження спірного нерухомого майна не обмежить права відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном.
       За таких обставин, ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні позову скасувати та задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Римська А.В. про визнання заповіту недійсним - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.
Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .
У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді