КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 362/7448/19	
Провадження № 33/824/1411/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Ковбель М.М.
Доповідач: Трясун Ю.Р. 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
14 квітня 2020 року                                                                                 місто Київ 
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
за участю захисника                                                   Приходька С.В.
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
 
Відповідно до постанови, 05 грудня 2019 року близько 21 години 15 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes-Benz 108D номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Одеса 40 км з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду а провадження закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Також апелянтом ставляться питання про виклик свідків, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та про поновлення строку на апеляційне оскарження.
За доводами клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що він не був належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, відтак суд прийняв рішення за його відсутності, яке йому не було направлено.
Про існування оскаржуваної постанови стало відомо 28 лютого 2020 року під час ознайомлення захисника Приходька С.В. з матеріалами справи. Оскільки останнім днем подачі апеляційної скарги була неділя, то скаргу було подано в перший робочий день, тобто 02 березня 2020 року.
Апелянт вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції, в порушення приписів ст. 245 КУпАП не з`ясовані всі обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Звертає увагу на те, що на відеозапису не зафіксований номерний знак автомобіля, за яким їхав автомобіль патрульної поліції та особу водія, а тому, на думку апелянта, неможливо встановити чи мало місце адміністративне правопорушення. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі, який стоїть на місці без руху, а тому, на його думку, відсутні підстави стверджувати, що він керував тим автомобілем, який рухався перед автомобілем патрульної поліції. 
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що воно підлягає задоволенню.
Відповідно до матеріалів справи, її розгляд відбувся 20 лютого 2020 року. З урахуванням вимог ст. 298 КУпАП, останнім днем строку оскарження постанови по справі про адміністративні правопорушення є неділя 01 березня 2020 року. Законодавством передбачено, що, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Апеляційну скаргу подано 02 березня 2020 року, тобто в перший робочий день після закінчення строку оскарження постанови, відтак ОСОБА_1 не був пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, тому апеляційна скарга приймається до розгляду судом апеляційної інстанції.
 
В судовому засіданні захисник Приходько С.В. зазначив про недоцільність розгляду клопотання про виклик свідків, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
 
Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Приходька С.В., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
 
За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону. 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Факт відмови від проходження огляду апелянтом не заперечується.
Така відмова була обумовлена тим, що за два дні апелянт мав їхати до зони АТО, тому поспішав вирішити деякі свої питання. 
Проте, такі доводи ОСОБА_1 є непереконливими.
Відповідно до відеозапису з камери поліцейського, апелянт на вимогу поліцейського в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому жодних поважних причин відмови, зокрема, щодо необхідності вирішити деякі свої питання, він не висловлював. 
Отже під час апеляційного розгляду не встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності, що перешкоджало йому виконати законі вимоги поліцейського.   
За ч. 1 ст. 130 КУпАП настає адміністративна відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
Отже, не виконавши вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у стані сп`яніння, чи ні. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на відеозапису не зафіксований номерний знак автомобіля, за яким їхав автомобіль патрульної поліції та особу водія, а тому, на думку апелянта, неможливо встановити чи мало місце адміністративне правопорушення. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі, який стоїть на місці без руху, а тому, на його думку, відсутні підстави стверджувати, що він керував тим автомобілем, який рухався перед автомобілем патрульної поліції.
Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна. 
Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксовано, що автомобіль патрульної поліції їхав за автомобілем Mercedes-Benz 108D номерний знак НОМЕР_1 , інспектор поліції неодноразово вимагав від водія зазначеного автомобіля зупинитися, а також зафіксовано сам факт зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Після чого, інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд, однак, він відмовився від проходження огляду.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на належних і допустимих доказах. Апеляційний суд зазначає, що відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції та пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, водій вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, відтак підстав для його скасування немає.    
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                         Ю.Р.Трясун