ПОСТАНОВА
Іменем України

28 квітня 2020 року 
Київ
справа №813/59/17
адміністративне провадження №К/9901/23491/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №823/59/17
за позовом управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра і К" про стягнення заборгованості, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра і К"
на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2017, ухвалену судом у складі судді Братичак У.В.
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017, постановлену судом у складі колегії суддів: головуючого судді Обрізка І.М., суддів:  Носа С.П., Сапіги В.П.,-
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
1. Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (далі - позивач, Управління) звернулось до суду з позовом до ТОВ "Міра і К" (далі - відповідач) в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 18  594,61 грн.
Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані посиланням на наявність у відповідача  заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсії, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по працівнику підприємства ОСОБА_1 за період з 06.02.2015 по 31.12.2016 у сумі 18 594,61 грн, яка підтверджується відповідними розрахунками.
2. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017, задоволено адміністративний позов. 
Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 18  594,61 грн.
3. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Управління.
4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 08.06.2017 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
5. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
6. Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
7. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).
8. Протоколом розподілу справи від 15.02.2018 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Гімон М.М.- головуючий суддя, судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
9. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12.06.2019 №727/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14), що унеможливило його участь у розгляді даної справи.
10. Протоколом розподілу справи від 13.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Бучик А.Ю.,                      Стеценко С.Г.
11. Ухвалою судді Верховного Суду від 18.06.2019 прийнято зазначену касаційну скаргу до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
12. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що загальна заборгованість відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії       ОСОБА_1 за період з 06.02.2015 по 31.12.2016 становить 18 594,61 грн, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, розрахунок заборгованості.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2015 у справі №461/6227/15-а, що набрала законної сили, суд зобов`язав управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова зарахувати до пільгового стажу роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобуса) стаж роботи в період з 18.09.2007 по 04.12.2007, з 23.05.2008 по 31.01.2015 рік у ТОВ «Міра і К»      ОСОБА_1 та призначити і виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з часу звернення ОСОБА_1 , до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, а саме з 06.02.2015.
На виконання даного рішення позивач здійснив індивідуальний перерахунок пільгової пенсії починаючи з 06.02.2015 відповідно до протоколу від 23.09.2016.
Управлінням було надіслано відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від               09.07.2003 №1058-IV, в частині пенсії, призначеної відповідно до пункту «з» статті            13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з 06.02.2015 по 31.12.2016.
Даний позов заявлений у зв`язку з несплатою відповідачем суми заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах.
ІІІ. ВИСНОВКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА ДРУГОЇ ІНСТАНЦІЙ
13. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем отримано розрахунки витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах, однак добровільно борг не погашено та не оскаржено їх, а відтак вказана у розрахунках сума підлягає стягненню.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14. В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що підприємству було присвоєно клас професійного ризику виробництва 33, відповідно до якого сплачувався єдиний внесок в розмірі 37,66%, у зв`язку з чим, на підприємстві не здійснювався облік спеціального стажу, та відповідно не формувався відповідний фонд, за рахунок якого підприємство могло б здійснювати відшкодування витрат на доставку пенсії. Скаржник також посилається на те, що законодавством не передбачено, що витрати на виплату пенсій за віком на пільгових умовах компенсуються за рахунок коштів підприємств, на яких працівник отримав відповідний страховий стаж. Крім того, скаржник вказує, що посада водія міського пасажирського транспорту, на якій працював ОСОБА_1 , не входить до Списку №2.
15. Позивач надіслав на адресу суду заперечення на касаційну скаргу відповідача, в яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін з посиланням на її необґрунтованість, зважаючи на те, що відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 4  Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відшкодовуються підприємством у розмірі 100 % фактичних витрат.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
16.  Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
17. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права судами попередніх інстанцій, Суд дійшов таких висновків.
18. За змістом статей 1 та 2 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №400/97-ВР) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників сплачують збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
19. Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
20. На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом                №400/97-ВР.
21. Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених підпунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
22. Абзацом 3 пункту 1 частини першої статті 4 Закону №400/97-ВР встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.
23. Відповідно до Закону №1058-IV та Закону №400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція №21-1).
24. Згідно з пунктом 6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.7 Інструкції.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідний розрахунок за спірний період направлявся відповідачу, що не заперечується сторонами. 
25. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2015 у справі №461/6227/15-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова зарахувати до пільгового стажу роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобуса) стаж роботи в період з 18.09.2007 по 04.12.2007, з 23.05.2008 по 31.01.2015 у ТОВ "Міра і К " ОСОБА_1 та призначити і виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з"  статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  з часу звернення до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова.
26. Як встановлено судами попередніх інстанцій відповідач фактичні витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах позивачу у встановлені строки не вносив, в результаті чого має заборгованість з 06.02.2015 по 31.12.2016 в розмірі 18  594,61 грн, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.
27. Згідно з пунктом "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років                          6 місяців.
28. Зважаючи на те, що рішенням суду у справі №461/6227/15-а зобов`язано Управління призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з"  статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення",  яка передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають водії міського пасажирського транспорту (зокрема, автобусів), підлягають відхиленню посилання скаржника на те, що посада водія міського пасажирського транспорту на якій працював ОСОБА_1 , не входить до Списку №2.
29. Крім того, відшкодуванню у розмірі 100% відповідно до Закону №1058-IV підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що спростовує доводи відповідача щодо відсутності у нього обов`язку щодо компенсації витрат на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах працівникам, які отримали на підприємстві відповідний страховий стаж. 
30. Враховуючи те, що в результаті несплати фактичних витрат на виплату та доставку сплаченої пільгової пенсії відповідач має заборгованість за цей період, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах.
31.  Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з того, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційні скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами попередніх інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційні скарзі не зазначено.
32.  Як зазначено у частині четвертій  статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
33.  Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом першої та апеляційної інстанцій оспорюваних судових рішень і погоджується з їх висновками у справі.
34.  Відповідно до  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями  343,  349,  350,  355,  356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міра і К" залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017 у справі №813/59/17 - залишити без змін.
Постанова  суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик
С.Г. Стеценко,
Судді Верховного Суду