ПОСТАНОВА
Іменем України

28 квітня 2020 року 
Київ
справа №712/1386/17-а
адміністративне провадження №К/9901/16586/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Стеценка  С.Г., Стрелець Т.Г.,-
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2017  року (прийняту судом у складі судді Марцішевської О.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Бєлової Л.В., суддів: Безименної Н.В., Желтобрюх І.Л.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання дій незаконними та скасування рішення,  -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 02 грудня 2016  року №  2-1468 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 » (вільна земельна ділянка, учасник АТО)»;
- зобов`язати Черкаську міську раду на пленарному засіданні чергової сесії розглянути повторно питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вільної земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 по пров.  Медичному (будівельний №  9) орієнтовною площею 0,0704 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій
Соснівський районний суд міста Черкаси постановою від 06 березня 2017 року відмовив у задоволенні позову.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що сторонами не заперечується факт невідповідності розміщення спірної земельної ділянки вимогам містобудівної документації, зокрема вимогам Генерального плану міста, затвердженого рішенням сесії Черкаської міської ради від 29 грудня 2011 року №3-505, тому рішення Черкаської міської ради №2-1468 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка, учасник АТО)» прийняте відповідно до чинного законодавства України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.
У скарзі посилається на те, що суди помилково взяли до уваги лише допустимі види використання такого виду землекористування, але жодним чином не врахували переважні та супутні види використання відповідної земельної ділянки, зазначені у пояснювальній записці до плану зонування території м. Черкаси щодо зони блокованої малоповерхової житлової забудови Ж-2, та дійшли неправильного висновку, що на такій земельній ділянці може бути розміщений лише багатоквартирний житловий будинок, хоча таке будівництво згідно з пояснювальною запискою потребує додаткового спеціального дозволу або погодження.
Вважає, що призначення присадибної земельної ділянки збігається з призначенням земельної ділянки для блокованої малоповерхової житлової забудови, єдиною відмінністю є характер побудови житлового будинку.
Жодної норми земельного законодавства України, яка б підтверджувала неможливість використанні присадибної земельної ділянки для здійснення блокованої малоповерхової житлової забудови ні відповідачем, ні судом не вказано, а висновки зроблені без будь-якого правового обґрунтування.
Зазначає, що не відповідає дійсності висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач також визнає невідповідність розміщення спірної земельної ділянки вимогам містобудівної документації.
Безпідставними є й висновки судів, що відповідач обґрунтовано прийняв оскаржуване рішення, оскільки 20  % земельної ділянки нібито відносяться до зони перспективної транспортної інфраструктури.
Суди фактично поклали в основу своїх рішень припущення, які жодними доказами окрім тверджень самого відповідача не підтверджуються.
Зазначає також, що до відповідача було прохання надати земельну ділянку орієнтовною площею та за бажанням місцерозташування, а тому це не є остаточними даними. 
Суди безпідставно дійшли висновку, що спір йде щодо конкретної земельної ділянки з конкретною площею.
Вважає, що призначення земельної ділянки, яку він просив виділити, повністю відповідає генеральному плану міста, затвердженому рішенням Черкаської міської ради від 29  грудня 2011 року №  3-505.
У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 травня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017  року №  2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06  лютого 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гриців  М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 липня 2019 року на підставі розпорядження в.о. начальника управління забезпечення автоматизованого документообігу суду секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року №  1024/0/78-19 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стеценко С.Г. Шарапа В.М.
У зв`язку із відпусткою судді Шарапи В.М. на підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року №  672/0/78-20 здійснено за допомогою автоматизованої системи заміну судді Шарапи В.М. та визначену таку колегію суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., суддів Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 10 липня 2015 року позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.
01 листопада 2016 року позивач звернувся до Черкаської міської ради з заявою про безоплатну передачу у приватну власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та надання земельної ділянки за адресою: пров.  Медичний (будівельний номер №9) у м.  Черкаси площею 0,0704 га згідно з викопіюванням з плану міста від 25  жовтня 2016 року.
02 грудня 2016 року прийнято рішення Черкаської міської ради №2-1468 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка, учасник АТО)», яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пров.  Медичному площею 0,0704 га.
Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Так, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та надання земельної ділянки за адресою: пров. Медичний (будівельний номер №9) у м. Черкаси площею 0,0704 га.
Як убачається з оскаржуваного рішення, згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури, містобудування та інспектування №  41872-з від 26 жовтні 2016 року на земельну ділянку по пров. Медичному (будівельний №  9), наявні містобудівні обмеження щодо землекористування, а саме: пов`язані з реалізацією містобудівної документації; потрапляє в межі заповідної території «Черкаські берегові схили». Відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням сесії Черкаської міської ради від 29 грудня 2011 року №  3-505, на вищезазначеній земельній ділянці передбачені резервні території під житлову забудову (блокована житлова забудова) та вулично-дорожня мережа. Відповідно до плану зонування території м.  Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04 грудня 2014 року №  2-513, земельна ділянка належить до зони перспективної блокованої малоповерхової житлової забудови «Ж-2п» (80%) та зони транспортної інфраструктури «ТР-3» (20%).
Відповідно до статті 1 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна  документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Судами встановлено, що сторонами не заперечується факт невідповідності розміщення спірної земельної ділянки вимогам містобудівної документації, зокрема вимогам Генерального плану міста, затвердженого рішенням сесії Черкаської міської ради від 29 грудня 2011 року №  3-505.
Системний аналіз норм, закріплених у статті 123 Земельного кодексу України, дає підстави для висновку про те, що відповідний орган місцевого самоврядування розглядає клопотання особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою виключно у межах поданих матеріалів, у тому числі з урахуванням бажаного розміру земельної ділянки.
При цьому, відмова органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не позбавляє позивача права на повторне звернення із клопотанням, зазначивши місце розташування та орієнтовний розмір земельної ділянки, що відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що рішення Черкаської міської ради №2-1468 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка, учасник АТО)» прийняте відповідно до чинного законодавства України.
В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341  Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Доводи касаційної скарги не спростовують та не ставлять під сумнів правильність рішень судів попередніх інстанцій.
Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 06 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           С.Г. Стеценко 
                                                                                                                 Т.Г. Стрелець