Справа № 163/2488/19 	Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/361/20  Категорія: 116 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 квітня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Осіпука В. В., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря - Губарик К.А.,
представника боржника - Стретович І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 24 січня 2020 року
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню обґрунтовуючи її тим, що виконавчий лист № 2-265-2007 перебуває на виконанні в Голосіївському відділі ДВС міста Києва. Розмір аліментів зменшено рішенням Любомльського районного суду від 01.07.2015 року до 1/4 всіх видів доходу (заробітку) заявника. На підставі цього рішення видано виконавчий лист № 163/745/17. Відповідно до довідок роботодавців він сплатив присуджені аліменти згідно з виконавчим листом № 2-265-2007, однак він по даний час виконується, хоча в Голосіївському відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 163/745/17.
Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 24 січня 2020 року постановлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-265-2007 від 17.08.2007 року таким, що не підлягає виконанню відмовити.
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 , покликаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи просить скасувати цю ухвалу суду та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Голосіївському РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 41685257 від 24.01.2014 року з примусового виконання виконавчого листа Любомльського районного суду Волинської області № 2-265-2007 від 17.08.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 01 липня 2015 року ухвалено зменшити розмір стягуваних за рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17.08.2007 року аліментів з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до 1/4 всіх видів його доходу(заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
10 вересня 2015 року на виконання даного судового рішення Любомльським районним судом Волинської області видано виконавчий лист № 163/1283/15-ц.
Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 02 травня 2018 року постановлено видати Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві дублікат виконавчого листа по справі № 2-265-2007 від 17.08.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно з ст. 129-1 Конституції України, судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом цієї норми закону підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.
Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.
За правилами ч.ч. 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять та заявником не надано суду беззаперечних доказів про те, що виконавчий лист № 2-265-2007 від 17.08.2007 року, виданий Любомльським районним судом Волинської області, про стягнення з нього в користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно боржником належним чином виконано.
Покликання в апеляційній скарзі на повне виконання боржником виконавчого листа № 2-265-2007 від 17.08.2007 року не заслуговує на увагу, оскільки згідно наявної в матеріалах виконавчого провадження інформації, а саме : розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 березня 2019 року загальний розмір заборгованості по аліментах становить 80826,90 грн., а станом на червень 2015 року(до зменшення розміру стягуваних аліментів рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 01 липня 2015 року) - 53972,39 грн.
Враховуючи, що заявник не подав доказів про наявність передбачених нормами матеріального і процесуального права правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та судом не встановлено, що обов`язок боржника відповідно до рішення суду в даному випадку припинено, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженої ухвали суду, яка постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 24 січня 2020 року в даній справі залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий 

Судді