ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/9399/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" звернулось до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправним та скасування Акту інспекційного відвідування юридичної особи від 05 травня 2018 року № КВ 261/57/АВ/ПТ та постанови про накладення штрафу від 31 травня 2018 року № КВ261/57/АВ/ПТ/ТД/ФС-186 у розмірі 223  380,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі листа виконавчого комітету Березанської міської ради №9-18-628 від 04 квітня 2018 року та наказу ГУ Держпраці у Київській області №1159 від 19 квітня 2018 року інспекторами праці Куліш Н.І. та Сміленко А.А. було здійснено інспекційне відвідування ТОВ "Автосервіс" на предмет додержання законодавства про працю, в ході якого виявлені порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме: працівники допускаються до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зокрема, згідно висновків інспекторів з праці, ТОВ "Автосервіс" допущено до роботи громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які виконували обов`язки водіїв транспортних засобів, без оформлення трудових договорів та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу.
Зазначені порушення зафіксовані в Акті інспекційного відвідування від 05 травня 2018 року №КВ 261/57/АВ/ПТ та у подальшому винесено постанову про накладення на ТОВ "Автосервіс" штрафу у розмірі 223  380,00 грн.
Не погоджуючись із оскаржуваними Актом від 05 травня 2018 року та постановою від 31 травня 2018 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до  частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний контроль та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено порядок-процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.
    Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів;виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).
З наданого суду наказу ГУ Держпраці у Київській області №1159 від 19 квітня 2018 року вбачається, що призначено проведення інспекційного відвідування ТОВ "Автосервіс" терміном з 20 квітня по 05 травня 2018 року.
Окрім того, відповідно до пункту 6 Порядку № 295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмету інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.
Про проведення інспекційного відвідування відповідно до положень пункту 8 Порядку №295 інспектор праці повідомляє об`єкт відвідування або уповноважену ним особу. 
Отже, про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Враховуючи те, що предметом інспекційного відвідування визначено "виявлення неоформлених трудових відносин", відповідачем прийнято рішення не попереджувати позивача завчасно про інспекційне відвідування, що узгоджується та відповідає вимогам чинного законодавства.  
Представник відповідача зазначив, що уповноважені на інспекційне відвідування інспектори перед початком інспекційного відвідування відповідно до пункту 9 Порядку №295 пред`явили представникам позивача службове посвідчення та надали копію направлення на проведення інспекційного відвідування №261 від 19 квітня 2018 року.
Підстав для складання Акту про неможливість інспекційного відвідування не виникло.
Відповідно до пункту 19 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Виходячи із змісту Акту від 31 травня 2018 року, складеного за результатами інспекційного відвідування ТОВ "Автосервіс", відвідування провадилося в присутності директора товариства - Коломієць І. О., який він підписання Акту відмовився, у зв`язку з чим два примірники Акту направлені рекомендованим листом позивачу. 
Водночас, в матеріалах справи відсутній примірник Акту від 31 травня 2018 року із підписом директора товариства, у якому б зазначалися зауваження щодо недотримання порядку проведення інспекційного відвідування, або інші претензії позивача, на які він посилається в адміністративному позові, тому твердження про непред`явлення інспекторами службових посвідчень, порушення порядку отримання документів про прийняття працівників на роботу та відповідного оформлення з ними трудових відносин, а також про те, що директора товариства не ознайомлено з правами та обов`язками перед проведенням інспекційного відвідування, а інспекторами праці самостійно надано відповідь на ряд питань проставленням відмітки "Так" без відома керівника товариства, суд сприймає як необґрунтовані.    
За приписами    статті 21 КЗпП України    трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України    працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу"    установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
    Згідно з абз. 2 частини другої  статті 265 КЗпП України  юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Як було встановлено актом інспекційного відвідування та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Автосервіс" було порушено частину третю статті 24 КЗпП України  в частині фактичного допуску до роботи працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, та порядок повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу, за що на товариство покладено штраф на підставі абз. 2 частини другої статті 265  КЗпП України.
Зокрема, на вимогу інспекторів праці водій ОСОБА_1 20 квітня 2018 року надав пояснення о 13 год. 22 хв. та вказав, що працює в товаристві з початку квітня 2018 року на маршруті Київ-Березань та здійснює перевезення приблизно тринадцяти автомобілів (а.с.61) 
При цьому офіційно ОСОБА_1 працевлаштований згідно наказу ТОВ "Автосервіс" №168 від 19 квітня 2018 року, відповідно до якого його прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів з 20 квітня 2018 року.
Водій ОСОБА_2 також надав свої пояснення 20 квітня 2018 року о 13 год.14 хв., у яких зазначив, що працює водієм на маршруті Київ-Березань вже чотири роки (а.с.62), при цьому згідно наказу ТОВ "Автосервіс" №170 від 19 квітня 2018 року ОСОБА_2 прийнятий водієм автотранспортних засобів з 20 квітня 2018 року.
Також ТОВ "Автосервіс" надано повідомлення про прийняття на роботу працівників, в якому зазначається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приймаються на роботу згідно наказів № 168 та №170 від 19 квітня 2018 року з 21 квітня 2018 року. Зазначене повідомлення про прийняття осіб на роботу прийнято Бориспільським відділенням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 20 квітня 2018 року, про що свідчить квитанція №2.
Як зазначає відповідач, інспекційне відвідування розпочалося 20 квітня 2018 року, пояснення від водія ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відібрані у першій половині дня, при цьому повідомлення про прийняття зазначених осіб на роботу подано до органу ДФС 20 квітня 2018 року о 15 год.19 хв.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що офіційне та документальне оформлення трудових відносин з водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулося після інспекційного відвідування інспекторами ГУ Держпраці в Київській області, а датою початку їхньої роботи визначено 21 квітня 2018 року, що підтверджено матеріалами справи.
Згідно з пунктом 27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
 Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених частиною другою    статті 265 Кодексу законів про працю України, визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, у пункті 2 якого визначено, що штрафи накладаються Головою управління Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі:
- рішення суду про оформленім трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;
- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу;
- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Колегія суддів звертає увагу, що сам по собі Акт інспекційного відвідування не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, а тому його висновки не можуть бути предметом оскарження. Акт перевірки є носієм інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, тобто документом, на підставі якого приймається рішення контролюючого органу, тому оцінка Акта (у тому числі оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення й ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.
Водночас, відповідно до пункту 6 Порядку №509 про розгляд справи про накладення штрафу уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їхнім представникам.
Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду (пункт 7 Порядку №509). 
Судом встановлено, що про розгляд справи про накладення штрафу, призначений на 31 травня 2018 року о 10 год. 05 хв., ТОВ "Автосервіс" повідомлено листом відповідача від 21 травня 2018 року №4312/12/7239, який відправлено поштовим зв`язком лише 29 травня 2018 року, отже вимоги, визначені пунктами 6 та 7 Порядку №509 відповідачем в цій частині не дотримано.
Втім, наявність процедурних дефектів здійснення розгляду справи не спростовують встановлених під час перевірки правопорушень та не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Беручи до уваги, що відповідачем було доведено обґрунтованість оскаржуваної постанови, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                      
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Є.О.Сорочко

                              суддя                                                                      Є.В.Чаку