УХВАЛА
 
23 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 711/3409/14
провадження № 61- 6283 ск 20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),            Журавель В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 27 лютого                  2020 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
ВСТАНОВИВ :
 
У квітні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з указаним позовом та просило стягнути з відповідача на свою користь 80 623,1 грн заборгованості за кредитним договором.
 
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від                        29 травня 2014 року в складі судді Колоди Л. Д., позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 80 623,1 грн        заборгованості за кредитним договором № 2304/1107/55-003 від                             27 листопада 2007 року.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня                    2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року в складі колегії суддів Вініченка Б. Б., Храпка В. Д., Бондаренка С. І. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 травня                 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги                          ПАТ «Альфа-Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 80 623,1 грн заборгованості за кредитним договором від 27 листопада 2007 року.
 
30 березня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).
 
Предметом позову в даній справі є майнова вимога про стягнення                          80 623,1 грн заборгованості за кредитним договором, ціна якої не перевищує  210 200 грн, тому справа є малозначною в силу закону.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню якщо справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що справа має виняткове значення для неї, оскільки на даний момент відкрито два виконавчі провадження про стягнення заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є подвійним стягненням заборгованості за одним кредитним договором. Указані обставини не беруться до уваги, оскільки предметом позову в даній справі є виключно стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції було винесено рішення без належного її повідомлення про розгляд справи не беруться до уваги, оскільки апеляційний суд на підставі цих доводів скасував заочне рішення суду першої інстанції та ухвалив нове.
 
Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від            07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                   В. І. Журавель
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук