ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 р.	Справа № 520/256/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року (ухвалене суддею Сліденко А.В.) по справі № 520/256/20 за позовом                                   ОСОБА_1      до                                  Міністерства оборони України                                            про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, скасування протоколу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не вирішенні питання про призначення йому одноразової грошової допомоги з підстав встановлення  інвалідності в наслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, на підставі довідки МСЕК від 11.10.2016 р.;   визнати протиправним та скасування п. 45 протоколу № 69 від 31.05.2019 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;   зобов`язати відповідача вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, на підставі довідки МСЕК від 11.10.2016 р. згідно вимог Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей” та в Порядку, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 р. задоволено частково позов, а саме: визнано протиправними та скасовано рішення Міністерства оборони України у формі п. 45 протоколу № 69 від 31.05.2019 р. Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;  зобов`язано Міністерство оборони України повторно вирішити по суті питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за зверненням від 02.12.2016 р. з підстав встановлення інвалідності унаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби за довідкою Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 Комунального закладу охорони здоров`я “Обласний центр медико–соціальної експертизи” Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації серії 12ААА від 11.10.2016р.; в іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 р. та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 р. № 975,   Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав і просив скасувати рішення суду першої інстанції.
У судове засідання   позивач не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що   ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР, брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан в складі військової частини НОМЕР_1 та є інвалідом 2 групи та  має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни.
Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 19.10.2016 р. серії 12ААА № 131639, ОСОБА_1 , під час проходження військової служби отримав поранення, у зв`язку з чим  йому встановлено первинно з 19.10.2016р. ІІІ групи інвалідності одночасно з   причин: поранення,  пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії; травми (закрита черепно-мозкова травма, контузія головного мозку), пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії; захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про  виплату йому  одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням ІІІ групи інвалідності, проте йому було відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 р. по справі № 520/9506/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей”, Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги ...” та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.; зобов`язано відповідача подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей” та Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. “Про затвердженім Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги...” та Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.
На виконання рішення суду по справі № 520/9506/18, листом від 17.04.2019 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 направив матеріали звернення ОСОБА_1 до Міністерства оборони України.
Згідно із витягомз протоколу засідання комісії  Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум  від 31.05.2019 р.  № 69,    ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку № 975.
Не погоджуючись з  відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у спірних правовідносинах відповідачем взагалі не досліджено обставин призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю за хворобою то належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства оборони України повторно вирішити по суті питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до  ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 Відповідно до  ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (в подальшому - Закон № 2232-ХІІ), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (в подальшому – Закон № 2011-XII) .
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
 Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
 Водночас, відповідно до ст. 16-4 Закону № 2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;  вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;  навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);  подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
 Судовим розглядом встановлено, що позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з причини поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, з 11.10.2016 згідно довідки МСЕК від 19.10.2016 р. серії 12ААА № 131639.
 Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
  Пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою  Кабінету Міністрів України постановою від 25.12.2013 №    975 (в подальшому- № 975) визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
 До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
 Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.
 Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII       (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
Прте, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
 Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.
Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18.
 Як вбачається з протоколу засідання комісії  Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум  від 31.05.2019 р.  № 69, підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги     ОСОБА_1 ,  було те, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку №975.
 У вказаному рішенні зазначається, що висновок фахівця з питань судово - медичної експертизи від 18.08.2016 р.  №2103/ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України від 19.08.2016 № 3691, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, які не подано на розгляд комісії.
Із урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум при розгляді питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги позивачу не досліджувала питання щодо виплати грошової допомоги з приводу захворювання позивача, що пов`язано з виконання останнім обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії.
 Вказані обставини не відображені в рішенні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 45 протоколу № 69 від 31.05.2019 р.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Міністерства оборони України у формі п. 45 протоколу № 69 від 31.05.2019р. Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства оборони України повторно перевірити та дослідити питання з приводу можливості призначення позивачу одноразової грошової допомоги, з урахуванням обставин щодо захворювання позивача, пов`язаного з виконання останнім обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 520/11476/18.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року по справі № 520/256/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  25.05.2020 року