ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2020 р.           Справа№ 910/16255/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Мартюк  А.І. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020
у справі № 910/16255/19 (суддя Карабань Я.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця"
про стягнення 65   838, 12 грн
без повідомлення (виклику) учасників справи
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця»  про стягнення 65 838, 12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ЦЗВ-03-06518-01 від 28.09.2018, що стало підставою для висування вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 року у справі № 910/16255/19 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" 43   025,05 грн пені, 7  320,36 грн 3 % річних, 6   724,47 грн інфляційних втрат, та 1   665,16 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 509, 525, 526, 549, 610, 625, 626, 628, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 231, 232 ГК України та встановлення обставин порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому, в частині вимог про стягнення інфляційних втрат, суд встановивши невірність проведеного позивачем розрахунку, дійшов висновку про часткове задоволення даної частини позовних вимог. Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій суд першої інстанції з огляду на відсутність належних доказів наявності виключності випадку зменшення пені в порядку ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України відмовив у його задоволенні. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн, які заявлені в орієнтованому розрахунку, суд у зв`язку з неподанням позивачем доказів на підтвердження факту понесених витрат відмовив у їх відшкодуванні за рахунок відповідача.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 року у справі № 910/16255/19 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом було невірно застосовано приписи ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України. Так, апелянт зазначає, що в даній справі наявні виключні обставини, передбачені ст. 551 ЦК України, що зумовлюють можливість зменшення розміру штрафних санкцій, які, зокрема, обумовлені недофінасуванням, недостатністю дохідної частини, значним зменшенням надходження коштів, необхідністю постійного ремонту та підтримання в належному робочому стані рухомого складу, а також закупівлею матеріально-технічних ресурсів для швидкого відновлення залізничної галузі в зоні проведення АТО. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2020, справа № 910/16255/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 у справі №910/16255/19 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 року у справі № 910/16255/19 в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що у відповідності до опису вкладення в цінний лист представником позивача надіслано на адресу суду заяву про розподіл судових витрат, копію договору про надання правової допомоги, копію додатку № 4 до договору про надання правової допомоги, копію рахунку-фактури, копію акту про надання правової допомоги, копію платіжного доручення, однак при розкритті конверту вказані документи були відсутні, що зафіксовано в акті Господарського суму міста Києва. У зв`язку з цим, позивач вважає, що місцевий господарський суд, встановивши факт відсутності вищенаведених документів, які за відсутності вини сторони позивача не надійшли до суду, повинен був витребувати ці докази. Невчинення вказаних дій щодо витребування документів судом першої інстанції, на думку позивача, є порушенням його право та, як наслідок, прийнято необґрунтоване і незаконне рішення в частині відмови у стягненні судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Згідно витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді від 19.02.2020, апеляційна скарга ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" у справі № 910/16255/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2020 поновлено ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 у справі №910/16255/19 та призначено розгляд апеляційної скарги позивача до спільного розгляду зі скаргою відповідача в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
В межах встановлених судом процесуальних строків від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 року залишити без змін в частині задоволених вимог, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. 
Заперечуючи проти доводів апелянта-відповідача, позивач зазначає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання про зменшення пені, оскільки стороною не було надано доказів на підтвердження тяжкого фінансового стану підприємства, зокрема, відсутня фінансова звітність за 2018-2019 роки, виписки з банків щодо відсутності/наявності коштів на рахунках, тощо. Також позивач звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодних доказів про те, що стягнення 43   025,05 грн пені, 7  320,36 грн 3 % річних, 6   724,47 грн інфляційних втрат, та 1   665,16 грн судового збору є значними збитками, що відобразиться на залізничній галузі України.
Крім того, разом з відзивом на апеляційну скаргу відповідача, ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" подано заяву про розподіл судових витрат від 02.03.2020, в якій сторона просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн, що понесені стороною в суді апеляційної інстанції.
04.03.2020 від ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" надійшло клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів та приєднання їх до матеріалів справи, в якому позивач просить долучити до справи відповідь АТ «Укрпошта» № 33-К-1508 від 18.02.2020. Зокрема, вказаний документ стосується питання щодо надіслання на адресу суду першої інстанції документів.
Колегія суддів, розглянувши заявлене клопотання, дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття вказаного доказу, оскільки про неотримання судом першої інстанції надісланих на його адресу документів позивач дізнався лише зі змісту оскаржуваного рішення, що стало підставою для його звернення до АТ «Укрпошта» з відповідним адвокатським запитом від 05.02.2020. При цьому, відповідь на вказаний запит була отримана позивачем вже після закінчення строку на апеляційне оскарження.
В межах встановлених судом процесуальних строків від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 року в частині відмови в задоволенні стягнення з відповідача судових витрат на послуги адвоката залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.
Заперечуючи проти доводів апелянта-позивача, відповідач зазначає, що згідно акту Господарського суду міста Києва від 20.12.2019 позивачем не було вкладено в рекомендований лист перелік документів, а тому, на думку відповідача, суд першої інстанції правомірно відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката.
За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки сторони письмово висловили свою правову позицію з даного спору, клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в межах викладених скаржником доводів та вимог, а також про відсутність підстав для задоволення скарги відповідача, виходячи з наступного.
28.09.2018 між ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" (постачальник за договором, позивач у справі) та Філією "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Укрзалізниця", що діє від імені та в інтересах ПАТ "Укрзалізниця" (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір поставки № ЦЗВ-03-06518-01 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.
Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.02.2019. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника (п.13.7 договору в редакції додаткової угоди №1 від 28.12.2018).
Відповідно до п.1.2 договору найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до автогальмівного обладнання).
Згідно з п. 6.1 договору оплата за кожну партію поставленої продукції по даному договору проводиться замовником протягом 10 банківських днів з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог чинного законодавства України та у відповідності з рахунком-фактурою на поставлену партію продукції, обумовлену згідно п. 5.2 при наявності документів, зазначених в п.7.1 цього договору.
Датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції замовником у відділі матеріальних ресурсів м. Фастів філії «ЦЗВ» ПАТ «Укрзалізниця», Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко 48, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною.
Згідно з п. 6.2 договору датою оплати вважається дата відправлення коштів замовником за банківськими реквізитами постачальника.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, на виконання умов договору, позивачем за видатковою накладною №62 та товарно-транспортною накладною №Р61 від 20.02.2019 було поставлено, а відповідачем прийнято товар на суму 748  440, 00 грн.
Відповідач свої обов`язки за договором виконав з порушенням строку оплати, яку здійснив лише 18.06.2019 у розмірі 374  220, 00 грн  та 07.08.2019 у сумі 374  220, 00 грн, що підтверджується виписками банку, всього на суму 748  440, 00 грн.
Оскільки відповідач несвоєчасно здійснив оплату за поставлений позивачем товар, ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" пред`явлено позов у даній справі про стягнення з АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" 43 025, 05 грн пені, 7 320, 36 грн 3% річних та 15 492, 71 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).  
В пункті 6.1 договору сторони погодили, що оплата за кожну партію поставленої продукції по даному договору проводиться замовником протягом 10 банківських днів з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог чинного законодавства України та у відповідності з рахунком-фактурою на поставлену партію продукції, обумовлену згідно п. 5.2 при наявності документів, зазначених в п.7.1 цього договору.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання взятих на себе зобов`язань за договором, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 784 440, 00 грн, що підтверджується підписаною між сторонами видатковою накладною  №62 від 20.02.2019.
Оскільки податкова накладна за вказаною поставкою була зареєстрована позивачем 28.02.2019, вірним є висновок місцевого господарського суду про те, що оплата товару мала бути здійснена до 15.03.2019, що зроблений з урахуванням положень п. 6.1 договору.
Договір, у відповідності до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).  
Оскільки згідно виписки по особовому рахунку позивача відповідач оплату поставленого йому товару здійснив 18.06.2019 у сумі 374  220, 00 грн та 07.08.2019 у сумі 374 220, 00 грн, то замовник допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак наявні правові підстави для застосування встановленої законом та договором відповідальності за порушення договірних зобов`язань. 
За приписами ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідальність у вигляді пені передбачена сторонами у п. 10.6 договору, згідно якого в разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченої продукції за кожен день прострочення, при розрахунку пені постачальник враховує умови п.6.5 даного договору, якщо випадки несвоєчасного постачання продукції мали місце.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем за період з 16.03.2019 по 17.06.2019 у сумі 43 025, 05 грн, погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача вказаного розміру неустойки. 
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку розрахунку нарахованих позивачем сум інфляційних та 3% річних, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності, встановив, що він частково не відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства, а тому місцевим господарським судом правомірно було задоволено вказані позовні вимоги частково, зокрема 7  320, 36 грн  3 % річних та 6      724,47 грн інфляційних втрат. 
Причиною подання відповідачем апеляційної скарги стало питання про наявність або відсутність підстав для зменшення місцевим господарським судом заявленої до стягнення позивачем суми.  
Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, слід дійти висновку, що при вирішенні питання зменшення сум штрафних санкцій підлягає об`єктивній оцінці те чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (аналогічний висновок про застосування даних норм права викладений у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 905/2135/17).
Водночас, стягнення з боржника штрафних санкцій повинно бути спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має штрафний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора у випадку надмірно великих санкцій. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013.
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені та штрафу, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Відповідач обґрунтовуючи звернення з відповідним клопотанням посилається на те, що товариство перебуває в скрутному фінансовому становищі, проте жодних належних і допустимих доказів заявником, в порядку приписів ст. 74 ГПК України, суду не подано. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що складне фінансове становище з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється товариством на власний ризик, не може бути єдиною та безумовною підставою для зменшення розміру санкцій.
Таким чином, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом належним чином перевірено та надано вірну оцінку усім доводам відповідача щодо наявності обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, за наслідком чого суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі наведених норм, винятковості випадку для зменшення розміру санкцій, не надано      доказів на підтвердження скрутного матеріального становища відповідача.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а відтак правових підстав для її задоволення судова колегія не вбачає. В задоволенні апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 у даній справі слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката в суді першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в позовній заяві наведено орієнтовний розмір судових витрат на правничу правову допомогу в сумі 15   000, 00 грн (а.с. 6-7), що були понесені позивачем на підставі додатку № 4 до договору про надання правової допомоги № 02-39215196-16 від 05.08.2019.
Позивачем на адресу суду першої інстанції було надіслано рекомендований лист № 0314814256817 з описом вкладення, в якому наведено перелік документів, а саме: 1) заява про розподіл витрат № 06518/2 від 17.12.2019; 2) копія договору про надання правової допомоги № 02-39215196-16 від 05.08.2019; 3) копія додатку № 4 від 04.11.2019 до договору № 02-39215196-16 від 05.08.2019; 4) копія рахунку-фактури № СФ-17 від 12.12.2019; 5) копія акту про надання правової допомоги № 017 від 16.12.2019; 6) копія платіжного доручення № 5687 від 12.12.2019; 7) копія виписки з АТ КБ «Приватбанк» за 12.12.2019; 8) документи, що підтверджують направлення копії заяви відповідачу; 9) письмове підтвердження № 06518/1 від 17.12.2019; 10) виписка з банку про рух коштів.
Однак, при відкритті вказаної поштової кореспонденції встановлено відсутність вищевказаних документів (з першого по дев`ятий), про що Господарським судом міста Києва складено відповідний акт від 20.12.2019.
Відмовляючи у задоволенні відшкодування витрат на правничу допомогу місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не було надано суду підтверджуючих доказів понесення стороною вказаних судових витрат. 
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції некоректним, з огляду на таке.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносин між ними визначається Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5.03.2009 № 270 (далі - Правила). 
Так, у відповідності до п. 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.  
Згідно з п. п. 59, 61 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. 
У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.  
Як вбачається з наявного в матеріалах справи опису вкладення в цінний лист № 0314814256817 він містить відбиток календарного штемпеля відділення поштового зв`язку та підпис працівника пошти щодо перевірки ним відповідності вкладення опису документів. Отже, вказаний опис відповідає вимогам положення п. 61 Правил, а відтак є належним доказом в підтвердження обставин направлення позивачем усього переліку документів наведеного в описі вкладення в цінний лист.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом не було надано вказаному документу належної оцінки щодо вчинення представником позивача необхідних дій для направлення на адресу суду  документів, що підтверджують факт понесення стороною судових витрат на правничу допомогу адвоката. В даному випадку, з огляду на здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (без проведення судового засідання), а також у зв`язку з ненадходженням до суду усього переліку документів, надісланого позивачем згідно опису вкладення, суду першої інстанції, в межах строку вирішення спору, слід було запропонувати позивачу повторно направити вказані докази. І лише у випадку повторного неподання вказаних документів, відмовити у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу з мотивів ненадання стороною підтверджуючих документів.
Північний апеляційний господарський суд, дослідивши подані позивачем документи в підтвердження обставин понесення стороною судових витрат, визначених ст. 126 ГПК України, встановив, що 05.08.2019 між Адвокатським бюро «Андрія Зарицького» та ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" укладеного договір про надання правової допомоги № 02-39215196-16, згідно умов якого Адвокатське бюро надає клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар, відшкодувати авансом або по факту витрат, пов`язаних з виконанням доручення та наданням правової допомоги в розмірі та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього.  
У відповідності до розділу 4 договору розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється у додатках до цього договору (п. 4.2 договору).
04.11.2019 між сторонами укладено додаток № 4 до договору, згідно якого вартість послуг, що надаються клієнту за його дорученням, становить: 1) 4000 грн - за правову допомогу із здійснення аналізу документів клієнта у правовідносинах із АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" щодо неналежного виконання зобов`язань за договором поставки № ЦЗВ-03-06518-01 від 28.09.2019 на предмет перспективи судового розгляду; 2) 7000 грн - за правову допомогу, що полягає у здійсненні підготовки та подання позовної заяви та додатків до неї про стягнення грошових коштів згідно договору поставки № ЦЗВ-03-06518-01 від 28.09.2019 з АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця".
16.12.2019 між сторонами підписано акт надання правової допомоги № 017 на суму 4   000 грн, згідно якого Адвокатським бюро «Андрія Зарицького» надано позивачу правову допомогу із здійснення аналізу документів клієнта у правовідносинах із АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" щодо неналежного виконання зобов`язань за договором поставки № ЦЗВ-03-06518-01 від 28.09.2019 на предмет перспективи судового розгляду; правову допомогу, що полягає у здійсненні підготовки та подання позовної заяви та додатків до неї про стягнення грошових коштів згідно договору поставки № ЦЗВ-03-06518-01 від 28.09.2019 з АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" в сумі 7000 грн. Всього на суму 11   000 грн. Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений, зокрема, печаткою позивача.   
У відповідності до платіжного доручення № 5687 від 12.12.2019 та виписки з рахунку Адвокатського бюро позивачем на виконання умов договору № 02-39215196-16 від 05.08.2019 перераховано 11   000 грн в якості оплати вартості наданих послуг адвоката. 
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, надавши оцінку усім наявним в матеріалах справи документам, врахувавши ступінь складності справи, судова колегія Північного апеляційного господарського суду, керуючись критеріями розумності розміру адвокатських витрат, а також реальності (необхідності) цих витрат, дійшла висновку про те, що відшкодуванню підлягають судові витрати на правничу допомогу, понесені ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" в суді першої інстанції, в сумі 9534,80 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак оскаржуване рішення у відповідній частині підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга позивача - задоволенню.
Щодо поданої позивачем в суді апеляційної інстанції заяви про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в апеляційній інстанції, судова колегія виходить з наступного.
В підтвердження понесення стороною судових витрат позивачем надано копію договору № 02-39215196-16 від 05.08.2019; копію додатку № 4/2 від 03.02.2020 до договору, копію акту про надання правової допомоги № 035 від 28.02.2020, копію платіжного доручення № 5992 від 28.02.2020.
Згідно додатку № 4/2 до договору, укладеного між АБ «Андрія Зарицького» та ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ", розмір гонорару та об`єм послуг за виконання доручення клієнта становить: 1) 500 грн - за правову допомогу із здійснення аналізу апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця", поданої у справі № 910/16255/19; 2) 3000 грн - підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця", що подана у справі № 910/16255/19; 3) надання іншої правової допомоги, необхідної для належного виконання зобов`язань за договором враховується з погодинної вартості послуг адвоката Адвокатського бюро та становить 1600 грн за 1 робочу годину адвоката.
У відповідності до акту надання правової допомоги № 035 від 28.02.2020 виконавцем було надано правову допомогу із здійснення аналізу апеляційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця", поданої у справі № 910/16255/19 в сумі 500 грн; а також здійснено підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця", поданої у справі № 910/16255/19 в сумі 3000 грн. Всього на загальну суму 3500 грн. Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печаткою товариства. 
Згідно платіжного доручення № 5992 від 28.02.2020 позивачем на рахунок Адвокатського бюро перераховано 3500 грн в якості оплати вартості наданої правової допомоги за договором № 02-39215196-16 від 05.08.2019.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, на підставі перевірки відповідності заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг згідно акту від 16.12.2019 № 017, а також з огляду на їх співрозмірність з розумною необхідністю витрат для цієї справи, дійшла висновку, що заява ТОВ "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ"  про розподіл судових витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, в сумі 3500 грн та покладання їх на відповідача підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні з відповідача судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою на послуги адвоката. В іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню - без змін.
Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідача, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно приписів ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.  
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд - 
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 у справі №910/16255/19 залишити без задоволення.
2.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 у справі №910/16255/19 задовольнити.
3.          Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 у справі №910/16255/19 скасувати в частини відмови в стягненні судових витрат на правничу допомогу,  виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
«Позов задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця»       (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» (03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 11/15, ідентифікаційний код 40081347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» (04212, місто Київ, вулиця Маршала Тимошенка, будинок 9, ідентифікаційний код 39215196) 43   025 (сорок три тисячі двадцять п`ять) грн 05 коп. пені, 7 320 (сім тисяч триста двадцять) грн 36 коп. 3 % річних, 6 724 (шість тисяч сімсот двадцять чотири) грн 47 коп. інфляційних втрат, 1 665 (одну тисячу шістсот шістдесят п`ять) грн 16 коп. судового збору та 9534 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
У іншій частині позову відмовити».
4.          Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця»       (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» (03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 11/15, ідентифікаційний код 40081347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» (04212, місто Київ, вулиця Маршала Тимошенка, будинок 9, ідентифікаційний код 39215196) 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн 50 коп. судового збору, понесеного стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а також 3   500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.  
5.          Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою відповідача, покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця".
6.          Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.
7.          Справу №910/16255/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 287 ГПК України.   

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                А.І. Мартюк