ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року	Львів	Справа № 809/957/16 пров. № А/857/4761/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Довгої О.І. та Запотічного І.І.,
з участю секретаря судового засідання -           Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         не з`явився;
від відповідача -                                         не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020р. про поворот виконання судового рішення в справі за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. до ОСОБА_1 про примусове стягнення податкового боргу (суддя суду І інстанції: Григорук О.Б.; час та місце ухвалення ухвали суду І інстанції: 30.03.2020р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020р. задоволено заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення; допущено поворот виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. в справі № 809/957/16 шляхом стягнення з бюджету на користь ОСОБА_1 сплачених коштів в сумі 56023 грн. 01 коп., у тому числі по податковому боргу в розмірі 50930 грн. 01 коп. та по виконавчому збору в розмірі 5093 грн. (а.с.164-167).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач Головне управління /ГУ/ ДФС в Івано-Франківській обл., який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду відмовити, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про поворот виконання судового рішення (а.с.186-187).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що поворот виконання рішення у розглядуваній справі є неможливим, оскільки податковому органу відмовлено в задоволенні позову за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Контролюючим органом самостійно виконано постанову Верховного Суду від 31.10.2019р. у справі № 809/361/15 про скасування податкових повідомлень-рішень та знято відповідні нарахування ОСОБА_1 , а сплачені ним грошові кошти переведені в переплату, які ОСОБА_1 може отримати у разі звернення до податкового органу у порядку, встановленому законодавством. На адресу податкового органу не поступало таких заяв від ОСОБА_1 . 
Також наголошує, що будь-яких доказів про зарахування суми коштів у розмірі 56023 грн. 01 коп. до державного бюджету заявником не надано.

Відповідачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та постановив законну і справедливу ухвалу (а.с.210-211).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. позов ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у справі № 809/957/16 задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг у сумі 50930 грн. 01 коп. (а.с.41-44).
Підставою стягнення податкового боргу слугувати податкові повідомлення-рішення №№ 0000161701, 0000171701 від 12.01.2015р.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.10.2019р. у справі № 809/361/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2015р. скасовано та залишено в силі постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р., якою визнано протиправними і скасовані податкові повідомлення-рішення №№ 0000161701, 0000171701 від 12.01.2015р. (а.с.103-108).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. у справі № 809/957/16 та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2067 грн. (а.с.125-128).
Додатковою постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. стягнуто за рахунок бюджетних ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1515 грн. 80 коп. (а.с.140-141).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020р. допущено поворот виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. в справі № 809/957/16 шляхом стягнення з бюджету на користь ОСОБА_1 сплачених коштів в сумі 56023 грн. 01 коп., у тому числі по податковому боргу в розмірі 50930 грн. 01 коп. та по виконавчому збору в розмірі 5093 грн. (а.с.164-167).

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Частиною 2 ст.14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч.ч.3, 4, 5, 7 ст.380 КАС України суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як зазначив у своєму рішенні від 02.11.2011р. № 13-рп/2011 Конституційний Суду України, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Поворот виконання судового рішення є способом захисту прав та інтересів боржника і передусім полягає у поверненні стягувачем боржнику одержаного за судовим рішенням у разі скасування цього рішення або зміни його на користь боржника.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Під час судового розгляду встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.04.2017р. головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу /МВ/ державної виконавчої служби /ДВС/ Головного територіального управління юстиції /ГТУЮ/ в Івано-Франківській обл. відкрито виконавче провадження ВП №53839228 з примусового виконання виконавчого листа № 809/957/16 від 05.04.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 в дохід бюджету податкового боргу в сумі 50930 грн. 01 коп. Також державним виконавцем вирішено стягнути з боржника 5093 грн. виконавчого збору (а.с.147).
Згідно заяви про переказ готівки № 315 від 09.10.2018р. ОСОБА_1 сплачено на депозитний рахунок Коломийського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській обл. грошові кошти в сумі 56223 грн. 01 коп., яких 50930 грн. 01 коп. погашення податкового боргу та 5093 грн. виконавчого збору (а.с.148).

Відповідно до ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Згідно з ч.ч.1, 4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Постановою головного державного виконавця Коломийського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській обл. від 31.10.2018р. на підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» знято арешт з майна ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням фактичного повного виконання виконавчого документа (а.с.149).
Таким чином, ОСОБА_1 виконано виконавчий лист, виданий відповідно до постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. 

З огляду на те, що постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2016р. в адміністративній справі № 809/957/16 скасовано в порядку перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та прийнято нову, якою відмовлено у задоволенні позову ГУ ДФС в Івано-Франківській обл. до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 50930 грн. 01 коп., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення та стягнення з державного бюджету грошових коштів у сумі 56023 грн. 01 коп.
Щодо покликань контролюючого органу про переведення сплачених сум у переплату, які ОСОБА_1 може отримати у разі звернення до податкового органу, колегія суддів зазначає, що нормами КАС України такого порядку здійснення повороту виконання судового рішення не передбачено.
При цьому, діючим процесуальним законом передбачено те, що питання про поворот виконання рішення суду суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. ОСОБА_1 скористався своїм правом та обрав відповідний спосіб захисту, обґрунтувавши при цьому наявність підстав для задоволення поданої заяви.

Стосовно зарахування сплачених ОСОБА_1 коштів до державного бюджету колегія суддів виходить з того, що будь-яких зауважень, неточностей чи інших недоліків під час стягнення органом державної виконавчої служби з відповідача суми податкового боргу та виконавчого збору, зарахування сплачених коштів до державного бюджету зі сторони податкового органу не висловлено.
Також по картці особового рахунку відображено факт сплати відповідачем грошових коштів, що не заперечується позивачем.

Щодо обраного відповідачем способу захисту своїх прав шляхом звернення до суду із заявою про поворот виконання судового рішення колегія суддів зазначає про наступне.
Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених податків та зборів визначено Податковим кодексу /ПК/ України.
Відповідно до пп.14.1.182 п.14.1 ст.14 ПК України помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.
Згідно з п.43.1 ст.43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Отже, вказаний порядок повернення коштів з участю відповідного податкового органу стосується виключно помилково та/або надміру сплачених податків та зборів. В розглядуваному випадку сплата відповідачем коштів здійснювалася на підставі судового рішення і на виконання виконавчого листа про стягнення суми податкового боргу.
У такий спосіб сплачені кошти не можна вважати помилково або надміру сплаченими податками і зборами до бюджету.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008р., і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п.51, від 15.09.2009р.). Також на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див. рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010р., і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права відповідача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Колегія суддів зауважує, що власне задоволення заяви про поворот виконання рішення суду є належним та достатнім способом захисту порушеного права відповідача з боку позивача.

          Оцінюючи в сукупності вищезазначене, судом першої інстанції наведені достатні і вагомі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, через що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській обл. на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020р. про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі № 809/957/16 залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 03.06.2020р.