СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р.                                                                     Справа № 922/4366/19  

          Колегія  суддів  у  складі:  головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя  Лакіза В.В.,
за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,
за участю представників сторін:
від позивача: Грачов Є.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.12.2018 серії ДН №5305) - за довіреністю від 03.01.2020 №27;
від відповідача: Шемаєв В.В., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.05.2019 серії ЗП №002173) - за довіреністю від 02.01.2020 №01-15/03;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”, м.Київ,
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.02.2020 (суддя Хотенець П.В.), постановлену в м. Харкові о 13 год 10хв, повний текст якої складений 28.02.2020,
у справі 922/4366/19       
за позовом: Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”, м.Київ,
до відповідача: Приватного акціонерного товариства “Харківенергозбут”, м.Харків, 
про стягнення 164148503,87грн,

ВСТАНОВИЛА:
           
17.02.2020 ПрАТ «Харківенергозубт» звернулося до Господарського суду Харківської області із клопотанням, у якому просило призначити комплексну судову експертизу; проведення експертизи доручити Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; на розгляд експертизи поставити наступні питання:
« 1)   Чи підтверджуються матеріалами справи правильність наданого позивачем при зверненні з позовом розрахунку заборгованості відповідача у розмірі 164148503,87грн за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0099-02024 за період липень-серпень 2019 року?;
2)      Чи використовувались позивачем при нарахуваннях сертифіковани дані комерційного обліку у відповідності до пункту 1.3. розділу ІІІ ККО?;
3)   Чи має місце при нарахуваннях за передачу електричної енергії за липень-серпень 2019 року додаткове включення до обсягів наданої постачальнику універсальних послуг ПрАТ "Харківенергозбут" послуги з передачі також обсягів генерації електричної енергії відновлювальними джерелами енергії приватних домогосподарств? Якщо так, в якому обсязі?;
4)   Чи відповідають фактичним даним нарахування за передачу електричної енергії за липень-серпень 2019 року з урахуванням перерахунків, які виконані оператором систем розподілу для споживачів за зазначений період?» (а.с. 89-90).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.02.2020 у справі №922/4366/19, зокрема, прийнято до розгляду заяву позивача в порядку статті 46 ГПК України; задоволено клопотання відповідача про призначення у справі судової комплексної експертизи; призначено у справі №922/4366/19 судову комплексну експертизу, проведення якої встановлено доручити Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; провадження у справі 922/4366/19       зупинено з посиланням на статті 99,100, 106 ГПК України, враховуючи предмет і підстави позову, складність справи та її обставин в сукупності    (а.с. 119-123).
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та 03.03.2020 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.02.2020 №922/4366/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що: по-перше, права та обов`язки сторін у цій справі виникли на підставі договору від 01.01.2019 №0099-02024 про надання послуг з передачі електричної енергії, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та за умовами якого вартість послуг встановлюється згідно з діючим на момент надання послуг тарифом, що відображається в акті приймання-передачі. Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» державне регулювання ринку електричної енергії здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, до повноважень якої належить затвердження порядку встановлення тарифів на послуги з передачі електричної енергії; встановлення (зміна) тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, тарифів на послуги з передачі електричної енергії. Отже, на думку позивача, тариф встановлюється відповідними постановами НКРЕКП. З 01.07.2019 до складу універсальних послуг як четверта окрема складова увійшов тариф на послуги з передачі електричної енергії ДП «НЕК «Укренерго», який введено в дію постановою НКРЕКП  від 07.06.2019 №954, розмір якого з липня 2019 року становить 347,43грн МВт/год без ПДВ. Планові обсяги передачі електроенергії встановлюються користувачем відповідно до умов договору від 01.01.2019 №0099-02024, а отже всі спірні  питання врегульовані умовами договору. Також, на думку скаржника, всі необхідні документи щодо вирішення спору наявні в матеріалах справи та для його вирішення відсутня необхідність у спеціальних знаннях. При цьому необґрунтоване проведення експертизи у справі призводить  до затягування строку розгляду справи. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує ухвалу місцевого господарського суду  виключно у частині зупинення провадження у справі та призначення експертизи. 
У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Харківенергозбут» просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.02.2020 у справі №922/4366/19 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення за необґрунтованістю. При цьому зазначає, що: по-перше, позивачем не надано жодних доказів того, що саме такий обсяг електричної енергії, який зазначений у наданих до позовної заяви актах приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 року, фактично переданий позивачем для відповідача; по-друге, позивачем не надано доказів використання виключно сертифікованих даних щодо переданої електричної енергії, що отримані від АКО при визначенні обсягу переданої електричної енергії; по-третє, позивачем враховані обсяги генерації електричної енергії відновлюваних джерел енергії приватних домогосподарств, включення яких відповідно до листа НКРЕКП від 06.11.2019 №11874/17.2/7-19 є необґрунтованим. 

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 26.02.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому зазначив про необґрунтованості та безпідставність оскаржуваної ухвали в частині зупинення провадження у справі та призначення комплексної судової експертизи.
Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного  апеляційного господарського суду встановила таке. 

28.12.2019 ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до ПрАТ «Харківенергозбут» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0099-02024 у розмірі 164148503,87грн (а.с. 2-52).
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» позивач виконує функції оператора системи передачі – юридичної особи відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування. У зв`язку з цим між ПрАТ «НЕК «Укренерго» та ПрАТ «Харківенергозбут» укладений договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0099-02024, на виконання умов якого позивачем надані послуги з передачі електричної енергії у липні та серпні 2019 року на загальну суму 257066460,67грн; відповідач здійснив часткову їх оплату у сумі 92917956,80грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості становить 164148503,87грн. При цьому, позивач зазначає про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у листах від 09.08.2019 №01-08/6327 та  від 15.08.2019 №01-08/6490 щодо встановлення незаконного тарифу на передачу електричної енергії, який затверджений постановою НКРЕКП від 07.06.2019 №954, оскільки відповідач не віднесений до переліку осіб, щодо яких дія постанови №954 зупинена.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         
Ухвалою місцевого господарського суду від 02.01.2020 у справі №922/4366/19, зокрема, відкрито провадження у справі (а.с.53,54). 
У відзиві на позовну заяву від 23.01.2020 відповідач посилається на те, що розрахунок вартості послуг в актах здійснено виходячи з тарифів на передачу електричної енергії ПрАТ «НЕК «Укренерго», затверджених постановою НКРЕКП від 07.06.2019 №954, однак ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва у від 27.06.2019 у справі №640/11330/19, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019, зупинено дію постанов НКРЕКП від 07.06.2019  №954 №955, якими встановлені тарифи для НЕК «Укренерго» на передачу електричної енергії та послуги диспетчерського управління на друге півріччя 2019 року,  а отже, на думку відповідача, відсутні правові підстави здійснювати розрахунки за тарифом на передачу електричної енергії 347,43грнМВт./год. Розрахунки за передачу електричної енергії у липні 2019 року необхідно здійснювати відповідно до ухвали окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 у справі №640/11330/19 за тарифом 57.4грн/МВт.год, що затверджений постановою НКРЕКП від 12.12.2018 №1905. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обсягу електричної енергії, зазначеного в актах приймання-передачі послуг за липень та серпень 2019 року. Відповідач вказує на те, що позивачем при складанні актів враховано обсяги генерації електричної енергії відновлюваних джерел енергії приватних домогосподарств, тоді як у листі НКРЕКП від 06.11.2019 №11784/17.2/7-19 зазначено, що додаткове включення до обсягів наданої постачальнику універсальних послуг ПАТ «Харківенергозбут» послуги з передачі обсягів генерації електричної енергії відновлювальними джерелами енергії приватних домогосподарств є необґрунтованим (а.с.59-61).            
У відповіді на відзив від 03.02.2020 ПрАТ «Укренерго» зазначає, що відповідно до статті 4 КАС України постанова НКРЕКП від 07.06.2019 №954 є нормативно-правовим актом, про що також зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №826/16994/15. В силу приписів статті 256 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, у зв`язку з чим позивач вважає, що припущення про майбутнє визнання постанови НКРЕКП від 07.06.2019 №954 нечинною не свідчить про неможливість застосування встановленого нею тарифу (а.с.83,84).  
17.02.2020 ПрАТ «Харківенергозубт» звернулося до Господарського суду Харківської області із клопотанням, в якому просило призначити комплексну судову експертизу; проведення експертизи доручити Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
25.02.2020 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням заборгованості у розмірі 3200000,00грн (а.с.95).
26.02.2020 місцевим господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу з підстав, зазначених вище (а.с.119-123).

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.    

Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за надані послуги за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0099-02024 за період липень-серпень 2019 року. 

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 26.02.2020 у справі №922/4366/19 виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», а саме: призначення експертизи та зупинення провадження у справі. 
Предметом розгляду апеляційного провадження є питання щодо наявності чи відсутності підстав призначення комплексної судової експертизи та зупинення провадження у справі. 

Згідно із частиною 1 статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 228 ГПК України  суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.
Оскільки зупинення провадження у цій справі є наслідком призначення судом експертизи, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв`язку. Отже, призначення експертизи з одночасним зупиненням у зв`язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду  у справі №910/12006/17.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли їх може бути усунено.
Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.
Отже, ГПК України передбачено право, а не обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності в її призначенні, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд, та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмета доказування, без її призначення.
Виходячи з наведеного, ухвала про зупинення провадження у справі та призначення експертизи повинна відповідати вимогам, встановленим приписам статті 234 ГПК України, а також містити викладення мотивів, що зумовлюють призначення експертизи та зупинення провадження у справі.
Враховуючи те, що правомірність зупинення провадження у справі на підставі зазначеної норми залежить від підставності призначення судової експертизи, необхідно виходити з того, що призначення судової експертизи - це процесуальна дія суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованим. 

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова  експертиза  -  це  дослідження  на основі спеціальних знань  у  галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до частини 1,3 статті 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Таким чином, при одночасному призначенні експертизи та зупиненню провадження у справі, об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, мають бути  надіслані експертній установі разом з відповідною ухвалою.

Статтею 102 ГПК України встановлено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. 
Частиною 3 статті 102 ГПК України при визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.
Відповідно до частини 1 статті 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. 
Частиною 3 вказаної статті визначено, що у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Частинами 6,7  статті 81 ГПК України встановлено, що будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (частина 8 статті 81 ГПК України).
Частиною 9 статті 81 ГПК України встановлено, що у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.п.1.8, 3.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N 1950/5), підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.
З наведених норм права вбачається, що суд зобов`язаний з  урахуванням думки сторін встановити, яку саме експертизу необхідно призначити, які саме об`єкти та матеріали необхідні для проведення  експертизи з урахуванням предмету та підстав позову, а також встановити їх наявність чи відсутність в матеріалах справи та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для витребування відповідних об`єктів, необхідних для проведення експертизи.
Місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали не визначив яку саме експертизу слід призначити, а лише зазначив, що вона є комплексною, не дослідив які об`єкти та матеріали необхідні для її проведення, а також не встановив  їх наявність чи відсутність в матеріалах справи. Судом першої інстанції  до експертної установи направлено матеріали справи №922/4366/19, які окрім процесуальних документів містять лише позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив, договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0099-02024, додаткову угоду до цього договору без номера і дати, акти приймання-передачі послуг за спірний період з доказами направлення та акти коригування до актів  приймання-передачі послуг, платіжні доручення на оплату послуг за спірним договором та листи сторін.  
При цьому на вирішення експерта поставлено, зокрема питання: Чи використовувались позивачем при нарахуваннях сертифіковані дані у відповідності до пункту 1.3 розділу ІІІ ККО ?
Відповідно до п.п.63 п.1.2.1. п.р.1.2 розділу І «Загальні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №311 (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020 року N 716), сертифіковані дані комерційного обліку (сертифіковані дані) - набір даних комерційного обліку за встановлений період для точки або групи ТКО після їх перевірки АКО (адміністратора комерційного обліку), що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії;
реєстр точок комерційного обліку (реєстр ТКО) - база даних з інформацією (основними даними) про точки комерційного обліку, пов`язані з ними ВОЕ/ЗКО, області/площадки комерційного обліку, ППКО та учасників ринку електричної енергії (п.п.63) п.1.2.1. п.р.1.2 розділу І «Загальні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії).
Суд апеляційної інстанції наголошує, що Кодекс комерційного обліку електричної енергії не містить п.1.3 розділу ІІІ, а отже питання, поставлене на вирішення, є цілком незрозумілим та таким, на яке не може бути надана відповідь з урахуванням матеріалів, направлених на експертизу. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено визначення абревіатури ККО, що також унеможливлює чіткого встановлення   питання, поставленого на вирішення експерта.
Щодо питань №№1, 3, поставлених на вирішення експерта, які викладені у п.5 оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції зазначає, що зі змісту позовної заяви, відзиву на позов та відповіді на відзив вбачається, що між сторонами спору існує спір щодо тарифу за послуги з передачі електричної енергії.
Відповідно до п.5.1 договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0099-02024, який укладений між сторонами спору,  планова та фактична вартість послуг за цим договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу (МВт.год) за розрахунковий період на тариф на послуги затверджений Регулятором (грн/МВт-год).
Відповідно до ч.5 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оплата послуг з передачі електричної енергії та послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління здійснюється за тарифами, які визначаються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 07.06.2019 №954 «Про встановлення тарифу на передачу електричної енергії ДП «НЕК «Укренерго» на ІІ півріччя 2019» установлено ДП « Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» на II півріччя 2019 року тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 347,43 грн/МВт·год (без урахування податку на додану вартість) та структуру тарифу на послуги з передачі електричної енергії.
При цьому, кожна зі сторін спору зазначає, що в Окружному адміністративному суді міста Києва розглядається спір за позовом АК «Нікопольський завод феросплавів», КП «Харківводоканал», ТОВ «Побужський феронікельний комбінат» до НКРЕКП про визнання протиправними та скасування постанов останнього від 07.06.2019 №№ 954,599 та від 12.07.2019 №1411.
З наведеного всукупності вбачається, що питання визначення тарифу за надані послуги за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0099-02024 має виключно правовий характер, а отже визначити правильність розрахунку позовних вимог має саме суд на підставі поданих сторонами доказів. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Проте, суд першої інстанції не навів належних обґрунтувань щодо необхідності призначення у даній справі експертизи та не зазначив, які саме спеціальні знання необхідні суду для перевірки розрахунку заборгованості відповідача   і чому таку перевірку суд не може здійснити самостійно. Поряд з цим, суд не вказав, які фактичні дані, що входять до предмета доказування, з урахуванням наявних у справі доказів, не можуть бути встановлені судом при вирішенні даного спору без призначення судової експертизи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях та неможливість правильного вирішення спору по суті за відсутності висновку експерта має бути належним чином обґрунтовано у відповідній ухвалі. Однак при постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд обмежився загальними фразами щодо «складності справи та її обставин в сукупності», при цьому в  оскаржуваній ухвалі відсутні обґрунтування у необхідності спеціальних знань експерта. 

Щодо третього питання, поставленого на вирішення експерта, слід зазначити таке. Місцевий господарський суд не встановив та не визначив на підставі яких саме документів, які містяться в матеріалах справи, експерт має встановити чи має місце при нарахуваннях за передачу електричної енергії за липень-серпень 2019 року додаткове включення до обсягів наданої постачальнику універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут» послуги з  передачі також обсягів генерації електричної енергії відновлювальними джерелами енергії приватних домогосподарств.  
Слід зазначити, що суд зобов`язаний був встановити наявність об`єктів дослідження у сторін спору, та з урахуванням вимог процесуального законодавства лише після закінчення збирання всіх необхідних матеріалів, необхідних первинних документів для проведення експертизи призначити експертизу. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказані дії мають бути вчиненні судом до вирішення питання про проведення експертизи, оскільки судова експертиза, за відсутності об`єктів дослідження, які мають бути предметом дослідження, не може бути проведена, а зупинення провадження у справі передбачає тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, у тому числі й збирання матеріалів для проведення експертизи. 

Водночас, як зазначалося, зупинення провадження у справі у зв`язку з призначенням експертизи є не обов`язком, а правом суду, при реалізації якого суду слід навести обґрунтовані мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії, як зупинення провадження у справі саме у зв`язку з її призначенням, що зумовлює, щонайменш, викладення (наведення) судом в ухвалі про зупинення провадження у справі фактичних даних, які входять до предмета доказування у даній справі та які не можуть бути встановлені судом, а виключно судовими експертами. Проте, мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містить обґрунтованих мотивів її постановлення як у частині призначення експертизи, так і в частині зупинення провадження у справі.
Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський, не встановивши які саме мають бути досліджені об`єкти та які матеріали необхідні експерту  для проведення експертизи, не зібравши матеріали, необхідні для проведення експертизи у відповідності до вимог статті 102 ГПК України  призначив експертизу і матеріали справи передав до експертної установи.

Відповідно до статті 2 ГПК України основними засадами  (принципами) господарського  судочинства, зокрема є: верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; розумність строків розгляду справи 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний  розгляд  його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.06.2009 зі справи "Термобетон" проти України" (заява № 22538/04) оголосив скаргу за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо надмірної тривалості провадження прийнятною та постановив, що у цій справі мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції і держава-відповідач має сплатити компанії-заявнику відшкодування моральної шкоди. При цьому Суд дійшов висновку щодо наявності необґрунтованої затримки у справі заявника з огляду на те, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника, тоді як у даній справі за низку затримок (зокрема, направлення справи на новий розгляд до суду нижчої інстанції, затримки, спричинені зміною питань, поставлених експертам, а також тривалим періодом процедурної бездіяльності) має відповідати Уряд.
В рішенні Європейського суду з прав людини  у справі  "Папазова та інші проти України" (Заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07)  від 15.03.2012 (пункт 29) Суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" Суд зазначає, що  роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Призначивши експертизу, зупинивши провадження у справі без ґрунтовного дослідження матеріалів справи та визначення переліку матеріалів, які мають значення для проведення експертизи , місцевий господарський суд порушив основні принципи господарського судочинства та порядок призначення експертизи.  
Вищенаведене в сукупності свідчить про передчасність призначення експертизи у цій справі, що має наслідком порушення права та охоронюваних законом інтересів учасників справи, у тому числі права на розгляд справи у розумний строк.
Посилання відповідача на те, що позивачем не надано жодних доказів того, що саме такий обсяг електричної енергії , який зазначений в актах приймання-передачі послуг за спірний період, фактично переданий позивачеві, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки саме сторони мають доводити свої вимоги і заперечення; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; збирання, перевірка доказів та встановлення обставин справи є повноваженнями суду, а не експерта. 
Враховуючи вищевикладене в сукупності, а також межі перегляду рішення місцевого господарського, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.02.2020 у справі №922/4366/19 слід скасувати в частині призначення експертизи та зупинення провадження у справі як таку, що прийнята з порушенням вимог процесуального права та при неповному  з`ясуванні обставин, що мають значення  для справи,  справу №922/4366/19 передати на розгляд Господарському суду Харківської області.
Керуючись ст.ст.99-102, 269, 270, 271, 273, п.6 ч.1 ст.275,п.п.1,4 ч.1 ст.277,       ст.ст.   281, 282,  284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

                                             ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” задовольнити.
2.Ухвалу Господарського суду Харківської  області від 26.02.2020 у справі №922/4366/19 скасувати в частині призначення експертизи та зупинення провадження у справі.   
3. Справу №922/4366/19 передати на розгляд Господарському суду Харківської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
                    Повний текст постанови складений  02.06.2020. 

Головуючий суддя                                                                    Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           В.В. Лакіза