ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 р.	Справа № 953/19680/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Зеленського В.В. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.
представника позивача: Паришкури В.М.
   представника відповідача: Ковтунової Ю.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сенаторов В.М., м. Харків, повний текст складено 12.03.20 року по справі № 953/19680/19
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Заступника начальника - начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС  Волокітіна Євгена Петровича                
          про скасування постанови у справі про порушення митних правил,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Заступника начальника - начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітіна Євгена Петровича (далі - відповідач), в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 1248/80700/19 від 19.09.2019 та закрити адміністративне провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що оскаржувана постанова від 19 вересня 2019 року винесена з порушенням вимог ч. 1 ст. 467 МК України, оскільки днем виявлення правопорушення є 12.02.2019, коли посадовою особою Управління протидії митним правопорушенням Харківської митниці був виявлений факт невивезення позивачем легкового автомобіля марки «OPEL ASTRA» за межі України, тобто порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України.
Так, посадовими особам УПМП було виявлено вказане правопорушення під час митного оформлення цього автомобіля 15.01.2019, коли чоловік позивачки, ОСОБА_2 , подав документи на митне оформлення легкового автомобіля марки «OPEL ASTRA», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . 
Під час митного оформлення автомобіля, після того, як ОСОБА_2 сплатив за розмитнення автомобіля 32 000 гривень і 8 500 гривень, з боку відповідача були виявлені порушення митних правил та складений протокол про порушення митних правил № 0384/80700/19 від 12 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 483 МК України.
В даному протоколі зазначено про те, що 31.05.2018 вказаний автомобіль було ввезено на митну територію України громадянкою ОСОБА_1 у митному режимі транзит, та станом на 12.02.2019 не вивезено за межі території України.
Тобто, на думку позивача, саме цього дня - 12.02.2019 об`єктивно посадовими особами Управлінням протидії митним правопорушенням було безпосередньо виявлено дане правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.
Таким чином, строк давності адміністративного стягнення ОСОБА_1 рахується з 12.02.2019 і закінчується через шість місяців, тобто 12.08.2019, в той час як протокол про порушення митних правил відносно позивачки складений 19.09.2019 (після спливу 6-місячного строку). 
Адміністративне стягнення поза межами строку його накладення суперечить законодавству України, передбаченому КУпАП і МК України.
Таким чином, позивачка зазначає, що з урахуванням ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчилися строки накладання адміністративного стягнення.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення, вважає її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції - повністю законним та обґрунтованим, з підстав, наведених у судовому рішенні. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 - без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення на апеляційну скаргу.
Представник позивача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 31.05.2018 громадянкою України ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України через МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС легковий автомобіль марки «OPEL ASTRA», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Литовська Республіка), з метою транзиту та терміном вивезення до 10.06.2018 року включно (або до 05.06.2018 у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів).
За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункта пропуска АСМО "Інспектор", з умовами митного режиму транзиту, вищевказаними обмеженнями та зобов`язаннями, а також відповідальністю за порушення дотримання умов транзиту ОСОБА_1 ознайомлена особисто під підпис (митна декларація від 31.05.2018).
У зв`язку з відсутністю інформації щодо зворотного вивезення вказаного транспортного засобу, листом Харківської митниці ДФС від 22.03.2019 №1811/ ДЗН/20-70-65 ОСОБА_1 було запропоновано з`явитися до митниці для надання пояснення стосовно порушення терміну транзитного перевезення, який встановлений ст. 95 Митним кодексом України.
В свою чергу, ОСОБА_1 на виклик до митниці не з`явилася.
При цьому, ОСОБА_1 повинна була вивезти транспортний засіб марки «OPEL ASTRA», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 (країна реєстрації - Литовська Республіка) за межі митної території України до 24.00 години 10.06.2018 або до 24.00 години 05.06.2018 року, у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів (тобто, в зоні діяльності Харківської митниці ДФС), або він повинен бути поміщений в інший митний режим.
Відповідно до даних «Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» АСМО «Інспектор» та ЄАІС факт перетину вищевказаним транспортним засобом митного кордону України в напрямку виїзду за межі митної території України не зафіксований.
У зв`язку з викладеним, відносно ОСОБА_1 15.05.2019 було складено протокол про порушення митних правил № 1248/80700/19 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.
Вищезазначений протокол був отриманий позивачкою 23.05.2019, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
У вказаному протоколі визначено час і місце розгляду справи про порушення митних правил - 16.07.2019 о 15:00, за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, №370, управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС.
15.07.2019 та 20.08.2019 від ОСОБА_1 надходили заяви щодо перенесення розгляду справи про порушення митних правил № 1248/80700/19, у зв`язку з наміром здійснити митне оформлення вказаного транспортного засобу.
Розгляд справи неодноразово переносився.
Так, 20.08.2019 ОСОБА_1 звернулась до Харківської митниці ДФС з проханням перенести розгляд справи на 19.09.2019, оскільки планувала здійснити митне оформлення легкового автомобіля марки «OPEL ASTRA», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Проте, на дату розгляду справи - 19.09.2019 факту вивезення за межі митної території України легкового автомобіля марки «OPEL ASTRA», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , та його митного оформлення в режимі «імпорт» за даними ЦБД ЄАІС ДФСУ і АСМО «Інспектор» не зафіксовано.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 не надала до митниці документів, які б підтверджували факт настання обставин непереборної сили, аварії, 19 вересня 2019 року відповідачем винесено постанову в справі про порушення митних правил № 1248/80700/19 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму 8500 гривень.
Не погодившись з вищезазначеною постановою, ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, законно, обґрунтовано, відповідно до норм чинного законодавства винесено оскаржувану постанову № 1248/80700/19 від 19 вересня 2019 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
В розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 Митного кодексу України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.
Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п`ять діб.
Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини шостої статті 366 Митного кодексу України громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон.
Нормами частини другої статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 МК України. 
Разом з тим, нормами частини першої статті 192 МК України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
В ході розгляду справи встановлено, що станом на 19.09.2019 (дату винесення оскаржуваної постанови) ОСОБА_1 не виконала обов`язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, що свідчить про перевищення встановленого статтею 95 МК України строку транзитного перевезення.
При цьому, позивач не заперечує зазначеного факту, а посилається на порушення відповідачем строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 467 МК України.
Так, позивач вказує на те, що посадовими особам УПМП було виявлено вказане правопорушення під час митного оформлення цього автомобіля 15.01.2019, коли чоловік позивачки, ОСОБА_2 , подав документи на митне оформлення легкового автомобіля марки «OPEL ASTRA», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . 
Під час митного оформлення автомобіля, після того, як ОСОБА_2 сплатив за розмитнення автомобіля 32 000 гривень і 8 500 гривень, з боку відповідача були виявлені порушення митних правил та складений протокол про порушення митних правил № 0384/80700/19 від 12 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 483 МК України.
В даному протоколі зазначено про те, що 31.05.2018 вказаний автомобіль було ввезено на митну територію України громадянкою ОСОБА_1 у митному режимі транзит, та станом на 12.02.2019 не вивезено за межі території України.
Тобто, на думку позивача, саме цього дня - 12.02.2019 об`єктивно посадовими особами Управлінням протидії митним правопорушенням було безпосередньо виявлено дане правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.
В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на таке.
Згідно з частиною 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно достатті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.
При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.
Поряд з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.
Отже, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Тобто, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.
До такого висновку також дійшов Верховний Суд, про що зазначено у постанові від 25 червня 2018 року, провадження № К/9901/20522/18.
Як передбачено ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Відповідно до вимог ст. 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.
Матеріалами справи підтверджено, що протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 було складено 15.05.2019.
Вищезазначений протокол був отриманий позивачкою 23.05.2019, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
За змістом ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4 ст. 526 цього ж Кодексу, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Законодавчо закріплений алгоритм дій притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил є однією з гарантій особи на повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин у кожній конкретній справі з метою запобігання прийняттю протиправних рішень митними органами.
При цьому, надане особам право на заявлення клопотання, зокрема, про відкладення розгляду справи, за відсутності обґрунтованих доводів для такого відкладення, не є абсолютним та не може перешкоджати розгляду справи у розумні строки, якщо з дій особи вбачається зловживання наданим їй процесуальним правом.
З урахування наявних у справі доказів обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил не встановлено.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В ході розгляду справи встановлено, що протоколом про порушення митних правил від 15.05.2019 №1248/80700/19 було визначено час і місце розгляду справи про порушення митних правил, а саме 16.07.2019 о 15:00.
В свою чергу, 15.07.2019 та 20.08.2019 від ОСОБА_1 надходили заяви щодо перенесення розгляду справи про порушення митних правил № 1248/80700/19, у зв`язку з наміром здійснити митне оформлення вказаного транспортного засобу.
Колегія суддів приймає до уваги той факт, що з самого початку порушення провадження у справі про порушення митних правил, а саме з 15 травня 2019 по дату винесення постанови 19 вересня 2019 розгляд справи неодноразово відкладався, про що повідомлявся позивач. 
З часу порушення стосовно позивачки провадження у справі про порушення митних правил остання була обізнана про наявність такої справи, неодноразово направляла на адресу митниці клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з наміром здійснити митне оформлення вказаного транспортного засобу, однак, без поважних причин, на дату розгляду справи - 19.09.2019 свого обов`язку так і не виконала.
В даному випадку, колегія суддів вважає триваючими вказані правопорушення, оскільки позивачка, яка вчинила певні дії (бездіяльність), перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). 
При цьому, ці дії безперервно порушують закон.
Тобто, не вивезення позивачкою транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки, в даному випадку, особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.
Окрім того, щодо доводів апеляційної скарги про те, що саме 12.02.2019 об`єктивно посадовими особами Управлінням протидії митним правопорушенням було безпосередньо виявлено дане правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, тобто з моменту складення відносно чоловіка позивачки протоколу про порушення митних правил № 0384/80700/19 від 12 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 483 МК України, колегія суддів зауважує на таке.
Зі змісту вказаного протоколу від 12 лютого 2019 року вбачається, що чоловік позивачки, ОСОБА_2 , подав документи на митне оформлення легкового автомобіля марки "OPEL ASTRA", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . 
Під час митного оформлення автомобіля з боку відповідача були виявлені порушення чоловіком позивачки митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України.
Тобто, зазначений протокол № 0384/80700/19 від 12 лютого 2019 року стосується зовсім іншої особи і встановлення фактів порушення митних правил за іншою статтею Митного кодексу України.
Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що позивачка так і не здійснила дії щодо вивезення за межі митної території вищезазначеного автомобіля та його митного оформлення.  
За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивачки щодо порушення відповідачем строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 467 МК України, оскільки в даному випадку вказані правопорушення є триваючими з огляду на те, що особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність його постанови, що оскаржується, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року по справі № 953/19680/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	В.В. Зеленський    І.С. Чалий