ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року	Львів	Справа № 461/7953/19 пров. № А/857/2611/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам'яток і визначних місць (ІКОМОС) на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду (ухвала постановлена судом в складі головуючого судді Кузана Р.І., повний текст ухвали суду складено 27 січня 2020 року) у справі № 461/7953/19 за адміністративним позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам'яток і визначних місць (ІКОМОС) до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання нечинним і скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
В жовтні 2019 року Львівська обласна організація Національної спілки художників України (позивач-1) та Український національний комітет міжнародної ради з питань пам'яток і визначних місць (ІКОМОС) (позивач-2) звернулися до суду з позовом, яким просили визнати нечинним та скасувати рішення виконкому Львівської міської ради від 22.07.2011 №701.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року залишено позовну заяву без розгляду. 
Не погоджуючись з постановленням такої ухвали, позивачі звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду по суті.
На підтвердження доводів апеляційної скарги позивачі зазначають, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на дійсних обставинах справи та нормах чинного законодавства. Звертають увагу, що їм не було відомо про те, що рекламний банер на стіні будинку на пл.Міцькевича,9 встановлений на підставі оскаржуваного рішення. Лише після отримання у вересні 2019 року листа відповідача позивачами було досліджено наявну інформацію в мережі інтернет на сайті «Львівська міська рада», після чого стало відомо та зрозуміло, що фактично рекламний банер встановлений на підставі саме оскарженого рішення. Також зазначають, що судом першої інстанції  жодним чином не взяті до уваги доводи позивачів, наведені у заяві про поновлення строку на звернення із адміністративним позовом. 
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Український національний комітет міжнародної ради з питань пам'яток і визначних місць (ІКОМОС) повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги в судове засіданні на 26 березня 2020 року шляхом надіслання повідомлення засобами поштового зв'язку на вказану ним адресу: Андріївський узвіз, 5/31, м. Київ, 04071 та яка внесена ним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду з позначкою «не зареєстровано, за даною адресою не знаходяться». 
Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи здійснюється: за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному   статтею 129   цього Кодексу.
Частиною 4 статті 124 КАС України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Таким чином, у відповідності до вказаних вище положень КАС України, судове повідомлення про виклик в судове засідання позивача, призначене на 26 березня 2020 року вважається врученим йому належним чином, оскільки про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлявся за адресою внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Окрім того, судом здійснювалося повідомлення про виклик в судове засідання уповноваженого представника Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам'яток і визначних місць (ІКОМОС) Яцишина Андрія Володимировича, який діє від імені вказаного позивача на підставі договору про надання правової допомоги №11/02-19 від 11.02.2019 року та ордеру №1015552, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв'язку на адресу вказану ним, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вказаному представнику. 
Львівська обласна організація Національної спілки художників України повідомлялася про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги в судове засіданні на 26 березня 2020 року шляхом надіслання повідомлення засобами поштового зв'язку на вказану ним адресу.
Також судом здійснювалося повідомлення про виклик в судове засідання уповноваженого представника Львівської обласної організації Національної спілки художників України Яцишина Андрія Володимировича, який діє від імені вказаного позивача на підставі довіреності від 03.01.2020 року шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв'язку на адресу вказану ним, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вказаному представнику. 
У відповідності  до вимог ч. 10 ст. 126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі. Таким чином, у відповідності до вказаних вище положень КАС України вручення повістки про виклик в судове засідання представнику позивачів вважається і врученням повістки цим особами-позивачам, а отже вони належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.
В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляли.
Виконавчий комітет Львівської міської ради був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв'язку, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даним учасником справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляв.
З огляду на обставини щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду  апеляційної скарги  та положення  ст. 311 КАС України колегія суддів, вважає за можливе здійснити розгляд  апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.10.2005 між Управлінням охорони історичного середовища та Львівською обласною організацією Національної спілки художників України (Користувач (власник) укладено Охоронний договір на пам'ятку культурної спадщини.
Згідно п.1 вказаного договору Користувач (власник) бере на себе зобов'язання щодо охорони пам'ятки архітектури ХІХ ст., фундаменти будинку на пл.Міцкевича, 9, охоронний номер №1326 (постанова РМ УРСР №442 від 06.09.1979).
Підставою звернення до суду 18.10.2019 стало те, що ТзОВ "ЕОН" встановило зовнішню рекламу (рекламний банер) на стіні будинку №3 на вул. Бр.Ргатинців у відповідності до дозволу №1-10-04-045 від 29.04.2010, до якого внесено зміни на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.07.2011 №701.
Між тим, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.07.2011 №701 "Про внесення змін до дозволу на розміщення зовнішньої реклами на вул.Братів Рогатинців, 3, виданого ТзОВ "ЕОН", внесено зміни до дозволу №1-10-04-045 від 29.04.2010, якими змінено розмір існуючої рекламної конструкції (9000 мм х 9000 мм) на рекламну конструкцію розміром 10000 мм х 12000 мм.
Проте, позивачі зазначають, що фактично рекламна конструкція розміщена на стіні будинку №9 на пл.Міцкевича (кут будинку №3 по вул. Братів Рогатинців). 
Отже, фактично рекламна конструкція розміщена на стіні будинку з квітня 2010 року, а в існуючому на даний час розмірі - з липня 2011 року.
Однак, лише 06.06.2019 позивач-1 звернувся до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із запитом №2-17356-23 про надання публічної інформації, на який 12.06.2019 отримав відповідь, що рекламна конструкція по вул. Бр.Рогатинців, 3 (уточнена адреса згідно з долученою до запиту фотофіксацією) встановлена на підставі продовженого за рішенням суду дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 29.04.2010 №1-10-04-045, виданого ТзОВ "ЕОН".
23.09.2019 Департамент економічного розвитку Львівської міської ради на запит позивача-1 на доступ до публічної інформації, зареєстрованого в управлінні "Центр надання адміністративних послуг" 17.09.2019 за №2-28512-29, надав завірені копії документів відповідно до запиту.
У своїх заявах як на підставу поновлення строку звернення до суду позивачі вказують на те, що їм не було відомо про те, що рекламний банер на стіні будинку № 9 на пл.Міцкевича встановлений на підставі оскаржуваного рішення відповідача. Довідавшись про існування такого рішення, звернулися до суду з вимогою про визнання його нечинним та скасування.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, виходив з того, що позивач-1 мав можливість з'ясувати підстави розміщення рекламного банера на будівлі, по якій з ним же укладено охоронний договір, відразу після розміщення такої конструкції та вжити своєчасних заходів щодо захисту порушених прав в межах установленого КАС України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою. Доказів поважності причин пропуску вказаного строку суду не надав. При цьому, позивач-2 взагалі не надав суду доказів поважності причин пропуску ним строку звернення до суду. 
 
ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.
Згідно з ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції, однак в межах часових рамок, визначених законодавцем.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Підставами для визнання причин пропуску строку звернення із даним позовом поважними визнаються лише обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами частини 1 статті 77 КАС також встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За матеріалами справи 18 жовтня 2019 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання нечинним та скасування рішення виконкому Львівської міської ради від 22.07.2011 № 701 "Про внесення змін до дозволу на розміщення зовнішньої реклами на вул. Братів Рогатинців, 3, виданого ТзОВ "ЕОН", яким внесено зміни до дозволу від 29.04.2010 №1-10-04-045 на розміщення зовнішньої реклами на будинку № 3 на вул. Б.Рогатинців із заміною розміру існуючої рекламної конструкції з меншої на більшу.
Отже, позивачами пропущено строк звернення з позовом до суду.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачі зазначили, що про порушення своїх прав дізнались лише у вересні 2019 року, коли на сайті Львівської міської ради безпосередньо ознайомились зі змістом оскаржуваного рішення та встановили підстави розміщення рекламного банера на пл. Міцкевича, 9.
Колегія суддів при тому враховує, що згідно укладеного 31.10.2005 між Управлінням охорони історичного середовища та Львівською обласною організацією Національної спілки художників України (Користувач (власник) (ним же є позивач-1) Охоронного договору на пам'ятку культурної спадщини, пунктом 1 якого визначено зобов'язання Користувачу (власнику) щодо охорони пам'ятки архітектури ХІХ ст., фундаменти будинку на пл. Міцкевича, 9. Тим самим позивач-1 мав можливість з'ясувати підстави розміщення рекламного банера на будівлі, щодо якої його зобов'язано охороняти як пам'ятку архітектури, відразу після розміщення такої конструкції, в тому числі вжити своєчасних заходів щодо захисту порушених своїх прав в межах установленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою.
Також, згідно положень статті 59 Закону України  «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР в редакції від 09.07.2011, рішення ради нормативно-правового характеру  набирають чинності  з  дня  їх  офіційного  оприлюднення,  якщо   радою   не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. Акти  органів  та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення.  На вимогу громадян їм  може  бути видана копія відповідних актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Як видно з приєднаної до матеріалів справи відповіді на запит Департаменту розвитку ЛКП "Міський центр інформаційних технологій" Львівської міської ради від 22.01.2020 №4-2705-74, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.07.2011 №701 на офіційному веб-порталі Львівської міської ради було опубліковано 26.07.2011.
Отже, з часу опублікування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.07.2011 №701, яке є актом індивідуальної дії та вичерпало свою дію з моменту його реалізації, могло бути оскаржене позивачами, однак таким правом вони не скористалися в межах визначеного КАС України строку. При тому, будь-яких переконливих доказів, які б вказували на дійсні істотні перешкоди чи труднощі для реалізації такого права, позивачі не надали та належним чином не підтвердили. 
На підставі встановлених обставин та представлених сторонами доказів колегія суддів приходить до переконання про вірний висновок суду першої інстанції про пропуск позивачами строку звернення до суду з адміністративним позовом, визнавши неповажними причини, вказані у заявах про поновлення цього строку. Зазначене дало правові підстави суду для застосування положень п.8 ч.1 ст.240 КАС України - залишення позову без розгляду.
Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає спростованими доводи скаржників про те, що їм не було відомо, що рекламний банер на стіні будинку на пл.Міцькевича,9 встановлений на підставі оскаржуваного рішення, про яке довідалися лише у вересні 2019 року зі сайту «Львівська міська рада». Також не заслуговують на увагу покликання позивачів на те, що судом першої інстанції не взято до уваги їхні доводи, наведені у заявах про поновлення строку на звернення  з адміністративним позовом, які повною мірою розглянуті окружним судом.
Порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції визначено статтею 312 КАС України, зокрема частина перша встановлює, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін визначені ч. 1 ст. 316 КАС України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
У зв'язку з викладеним суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яку необхідно залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права на підставі повного та всебічного з'ясування обставин у справі, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями    243,     250,    308,    310, 311, 312,    315,     316,    321,     322,     325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Львівської обласної організації Національної спілки художників України, Українського національного комітету міжнародної ради з питань пам'яток і визначних місць (ІКОМОС) залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 461/7953/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги. 
Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 26 березня 2020 року.