Ухвала
 
26 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 357/11620/16-ц
провадження № 61-5307ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                   
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
 
розглянувши касаційну скаргу Білоцерківського національного аграрного університету на постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року в справі за позовом Білоцерківського національного аграрного університету до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2016 року Білоцерківський національний аграрний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.
 
Позовна заява мотивована тим, що  ОСОБА_1 працювала у Білоцерківському національному аграрному університеті за строковим трудовим договором на посаді асистента кафедри філософії та політології.
 
На підставі ордеру від 01 жовтня 2008 року № 467 ОСОБА_1 та членам її сім`ї для тимчасового проживання на період роботи в університеті була надана кімната АДРЕСА_1 .
 
Разом з тим, наказом від 25 березня 2009 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за згодою сторін на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, проте відповідачі відмовилися добровільно звільнити займане житлове приміщення, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 26 квітня 2010 року у справі № 2/1653, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову Білоцерківського національного аграрного університету до  ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про виселення. Вказаним рішенням у справі № 2/1653 встановлено, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, з якою проживали її неповнолітні діти, тому в задоволенні позову відмовлено з цих підстав.
 
Ураховуючи те, що діти ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , досягли повноліття, позивач вважав, що у нього знову виникли підстави для звернення до суду з цим позовом, оскільки ОСОБА_1 працювала у Білоцерківському національному аграрному університеті за строковим трудовим договором (контрактом), який було припинено по його закінченню, тому відповідачі підлягають виселенню зі спірного житлового приміщення відповідно до вимог частини першої статті 132 ЖК України.
 
На підставі викладеного Білоцерківський національний аграрний університет просив виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області
від 02 лютого 2017 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Білоцерківського національного аграрного університету судові витрати по 459,33 грн з кожного.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що після припинення трудових відносин з позивачем, ОСОБА_1 підлягала виселенню з гуртожитку на підставі частини першої статті 132 ЖК Української РСР, однак її не було виселено у зв`язку з тим, що вона є одинокою матір`ю з неповнолітніми дітьми, які проживали з нею. Молодший син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже, з цієї дати відпали обмеження щодо виселення відповідачів з гуртожитку, встановлені статтею 125 ЖК України. Суд вважав, що у спірних правовідносинах початок перебігу строку позовної давності слід обраховувати з дня досягнення повноліття молодшим сином ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2. Саме після настання цієї дати у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав.
 
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 квітня 2017 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року ухвалу апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року постанову Київського апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким  відмовлено у задоволенні позову. Вирішено питання судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідачі ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 законно вселилися у спірне приміщення та тривалий час проживають у спірному приміщенні (з 2008 року), заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та порушень правил проживання у гуртожитку відсутні, матеріали справи не містять доказів наявності іншого житла у відповідачів, колегія апеляційного суду вважає, що виселення відповідачів з їх кімнати гуртожитку, де вони проживають тривалий час, буде надмірним тягарем та порушуватиме право відповідачів на повагу до житла, яке ОСОБА_1 вважає своїм постійним місцем проживання та членів її сім`ї.
 
18 березня 2020 року Білоцерківський національний аграрний університет засобами поштового подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у зазначеній вище справі.
 
З касаційної скарги вбачається, що заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 640/498/17-ц, постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати із Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 357/11620/16-ц за позовом Білоцерківського національного аграрного університету до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 19 травня 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                             В. В. Сердюк
 
                                                                                                             І. М. Фаловська