Постанова
Іменем України 
 
27 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/31295/18
 
провадження № 61-14492 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»; 
представник позивача -  Ліфанова Людмила Миколаївна;
відповідач -  ОСОБА_1 ; 
представник відповідача - ОСОБА_2 ;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року у складі судді Вохмінової О. С. та постанову Вінницького апеляційного суду від  21  червня 2019 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О., Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2018 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ  АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної  заборгованості.
 
Позовна заява мотивована тим, що 24 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, зі змінами, за яким позичальнику було відкрито мультивалютну та відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі 726 998 грн строком з 19 лютого 2009 року до 22 вересня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.
Позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, на вимоги не реагував, у зв`язку з чим банк звернувся до суду із позовом і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області                             від 26 вересня 2014 року у справі № 127/18783/14-ц позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2008 року станом на 31 липня                     2014 року у розмірі 651 585 грн 35 коп.
Зазначало, що відповідач продовжує користуватись кредитом і проценти на суму фактичного залишку на позичковому рахунку за фактичну кількість днів користування за період з 01 серпня 2014 по 25 листопада 2018 року становили 326 477 грн 46 коп.
Ураховуючи викладене, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1  на користь банку вказану суму заборгованості по процентам, а також понесені банком судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня                         2019 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що пред`явивши позов до суду у липні 2014 року, банк використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів шляхом стягнення боргу в судовому порядку. Рішенням суду від 26 вересня 2014 року позов банку було задоволено і виконане відповідачем у жовтні 2018 року. Відтак, такими діями ПАТ АБ «Укргазбанк» на власний розсуд змінило умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Банком не надано доказів, а судом не встановлено, що умови договору містять домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору, тому вимоги про стягнення відсотків, нарахованих після стягнення боргу за рішенням суду, безпідставні.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 03 червня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що  пред`явивши позов до суду у липні 2014 року, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Банком не надано доказів, а судом не встановлено, що умови договору містять домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору, тому вимоги про стягнення відсотків, нарахованих після стягнення боргу за рішенням суду безпідставні. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У липні 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк»подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                    від 09 серпня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 127/31295/18 з Вінницького міського суду Вінницької області. 
 
У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що договірні сторони визначили строк дії кредитного договору до 22 вересня 2028 року і, оскільки зазначений строк правовідносин не закінчився, права банку на отримання донарахованих відсотків підлягають захисту.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
24 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким банк відкрив позичальнику на задоволення споживчих потреб невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом 100 тис. доларів США на строк з 24 вересня 2008 року по 22 вересня 2028 року, або по день, визначений у пункті 1.7 та/або в пункті 3.3.11 цього договору, із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 14,4 % річних (а.с. 7).
 
19 лютого 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1                      (а.с. 15), а 17 травня 2011 року - додаткову угоду № 2 (а.с. 23).
 
Відповідно до підпункту 1.1.3 пункту 1 додаткової угоди № 1 ПАТ АБ «Укргазбанк» на умовах, передбачених кредитним договором відкрило ОСОБА_1 мультивалютну та відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування в сумі 726 998 грн на строк з 19 лютого 2009 року по 22 вересня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.
 
Відповідно до пункту 3.5.1 додаткової угоди № 2 до кредитного договору                  від 24 вересня 2008 року проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості.
 
Проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором, нараховуються на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня зарахування кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом (пункт 3.5.2 кредитного договору).
 
Відповідно до пункту 3.2 кредитного договору проценти сплачуються щомісяця, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем     користування кредитом, виходячи з процентної ставки, що зазначена                                    у пункті 1.4.1 кредитного договору.
 
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області                               від 26 вересня 2014 року у справі № 127/18783/14-ц позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2008 року станом на 31 липня 2014 року у розмірі 651 585 грн 35 коп., з яких: строкова заборгованість по кредиту у розмірі 558 102 грн, прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 14 698 грн, заборгованість по процентам поточна у розмірі 8 768 грн 36 коп., заборгованість по процентам прострочена у розмірі 70 016 грн 99 коп. (а.с. 29-30).
 
Відповідно до довідки від 26 березня 2019 року, виданої ПАТ АБ «Укргазбанк», рішення Вінницького міського суду Вінницької області                      від 26 вересня 2014 року у справі № 127/18783/14-ц про стягнення                                       з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 24 вересня                  2008 року у розмірі 651 585 грн 35 коп. та судового збору в сумі 3 654 грн виконане в повному обсязі.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок процентів за фактичну кількість днів користування кредитом з 01 серпня 2014 року                        по 25 листопада 2018 року на суму фактичного залишку на позичковому рахунку ОСОБА_1 в розмірі 326 477 грн 46 коп. (а.с. 6). 
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. 
 
За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
 
Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. 
 
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
 
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами                              (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
 
У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Застосовуючи наведені норми права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі                                 № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою                            статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У справі, яка переглядається, встановивши, що пред?явивши позов до позичальника до суду, який було задоволено, за яким видано виконавчий лист та зазначене рішення суду було виконано позичальником, банк змінив строк виконання зобов?язань за кредитним договором, а тому відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню до спливу строку, передбаченого кредитним договором, тобто до 22 вересня 2028 року.               
 
Доводи касаційної скарги безпідставні, оскільки банком не надано доказів,   а судом не встановлено, що умови договору містять домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору, тому вимоги про стягнення відсотків, нарахованих після стягнення боргу за рішенням суду, безпідставні.
 
Відтак, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
 
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від  21  червня 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             О. М. Осіян
 
                                                                                                                  О. В. Білоконь
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара