Ухвала
 
04 травня 2020 року                                                                                          
м. Київ
 
справа № 642/5660/18
провадження № 61-4110ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі за позовом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області Мочаліної Маргарити Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради звернувся до суду з позовом про скасування рішення Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради м. Чугуїв Харківської області Мочаліної М. С., яким було внесено зміни в об`єкт нерухомого майна «нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1 та визнання недійсним договору дарування, серія та номер: 1100, виданий 28 серпня 2018 року, зареєстрований приватним нотаріусом ПН ХМО Шефель Д. С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про дарування об`єкту нерухомого майна «нежитлової будівлі літ. «А-3» по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами були порушені вимоги містобудівного законодавства при реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку зі зміною його техніко - економічних показників та геометричних розмірів у наслідок реконструкції, оскільки нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 645,8 кв.м реконструйована зі збільшенням загальної площі до 1466,7 кв.м без дотримання процедури, що дає право виконувати будівельні роботи та подальшого прийняття в експлуатацію, а тому позивач вважає, що такий об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, державна реєстрація якого порушує встановлений порядок проведення будівельних робіт. Крім того скільки реєстрація спірного майна є незаконною, то, відповідно, і відчуження його шляхом укладання договору дарування також є недійсним. Оскаржуваним рішенням про державну реєстрацію права власності фактично було легалізовано самочинне будівництво на території м. Харкова з порушенням містобудівного законодавства.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.
Постановою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Харкова 
від 04 вересня 2019 року скасовано, позовні вимоги задоволено, скасовано рішення Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області Мочаліної М. С., яким було внесено зміни в об`єкт нерухомого майна «нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230293963101); визнано недійсним договір дарування, серія та номер 1100, виданий 28 серпня 2018 року, зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шефель Д. С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про дарування об`єкту нерухомого майна «нежитлової будівлі літ. «А-3» по АДРЕСА_1 ». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
28 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в справі № 642/5660/18 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, в якій просила оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.
Вимоги ухвали суду від 23березня 2020 року виконані.
Заявник як підстави касаційного оскарження зазначає пункт 1 
частини другої статті 389 ЦПК України, вважаючи що апеляційний суд не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16 та від 29 серпня 2018 року у справі № 826/14181/17.
Крім того ОСОБА_1 як на підставу для касаційного оскарження посилалась на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України зазначаючи, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у правовідносинах, щодо визнання недійсним договору дарування нерухомого майна за позовом Інспекції державного архутектурно-будівельного контролю.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року подана у передбачений 
статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог 
статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Оскільки вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху виконані, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження не встановлені, тому необхідно відкрити касаційне провадження у справі № 642/5660/18.
Разом з касаційною скаргою  ОСОБА_1 подала клопотання про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду 
від 05 лютого 2020 року до закінчення касаційного розгляду з метою правильного вирішення спору та недопущення порушення прав та законних інтересів відповідачів та третьої особи.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Подане клопотання про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувана постанова апеляційного суду не передбачає примусового виконання в частині вирішення позовних вимог.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду 
від 05 лютого 2020 року у справі № 642/5660/18.
Витребувати із Ленінського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи № 642/5660/18.
Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 , а також учасникам справи із копіями касаційної скарги та доданих до неї документів.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання судового рішення.
Роз`яснити учасникам справи № 642/5660/18 право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу у строк до 25 травня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. В. Шипович
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта