ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4283/20 Справа № 184/1495/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гукова Р. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 184/1495/19 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Публічне акціонерне товаристве «Банк Камбіо»
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року, яке ухвалено суддею Гуковою Р.М. у м. Покров Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 28 грудня 2019 року, -
ВСТАНОВИВ:
В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , третя особа, на стороні відповідача: державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов С.В. про скасування рішення про державну реєстрацію припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
В обґрунтування позову зазначено, що на праві приватної власності, на підставі договору дарування нежитлового приміщення позивачу ОСОБА_1 належить вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 56059212121, який раніше належав ОСОБА_2 та перебував в іпотеці у ПАТ «Банк Камбіо» за Договором іпотеки №15/05-2013-11 від 08.05.2013 року. 
У вересні 2014 року, у зв`язку з повним погашенням кредитних зобов`язань за кредитним договором, вказаний договір іпотеки було припинено, про що було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим права ПАТ «Банк Камбіо», як іпотекодержателя, на вказаний об`єкт нерухомості було припинено. 
З 05.12.2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 782 від 04.12.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 140 від 04.12.2014 року про початок процедури виведення ПАТ «Банк Камбіо» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 144 від 27.02.2015 року, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 46 від 02.03.2015 року про початок з 02.03.2015 року процедури ліквідації Банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 900 від 29.03.2018 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку призначено Северина Ю ОСОБА_3 П. 
Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку Северина Ю.П. № 109 від 18.07.2018 року було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) па предмет нікчемності від 18.07.2018 року, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені в п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в правочинах, в тому числі щодо спірного нерухомого майна: правочин щодо припинення Договору іпотеки №15/05-2013-11 від 08.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрований за № 853. 
У подальшому, державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальов С.В., на підставі наказу № 109 від 18.07.2018 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» Северина Ю.П., здійснив реєстрацію права власності на належний позивачу об`єкт нерухомості за відповідачем - ПАТ «Банк Камбіо», припинивши право власності на нього позивача. 
При цьому позивач вказує на те, що відповідачем, всупереч вимог ч.2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації не здійснено перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, натомість вказана перевірка була здійснена лише під час ліквідації банку, що є істотним порушенням визначеної законом процедури. Також вказує на те, що лише за наявності рішення суду, яке набрало законної сили, можна було застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину, що повністю узгоджується із викладеними у Постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1476/15, № 910/12294/16 правовими позиціями. У той же час наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації не належить до підстав припинення чи виникнення права власності. 
Водночас позивач зазначає про те, що на момент направлення банком позивачу повідомлення про нікчемність правочинів щодо припинення договорів іпотеки сплинув строк позовної давності щодо застосування наслідків недійсності правочинів. 
Позивач вважає, що вказані дії відповідача призвели до порушення її права власності, у зв`язку із чим спірний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння позивача як власника не з її волі, а тому вказане майно підлягає витребуванню з чужого володіння. 
На підставі наведеного вище, позивач просила суд скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова ОСОБА_4 Вадимовича про державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 , а саме: рішення про державну реєстрацію переходу прав власності – повне відчуження, індексний номер рішення: 45515124 від 14.02.2019р. 07:20:26, ОСОБА_5 , КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області щодо вбудованого нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56059212121. Скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова С.В. про реєстрацію права власності ПАТ «Банк Камбіо», а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45515124 від 14.02.2019 року 08:07:40, ОСОБА_5 , КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області щодо вбудованого нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56059212121. Номер запису про право власності: 30281810. Визнати за ОСОБА_6 право власності на вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56059212121. Витребувати вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ПАТ «Банк Камбіо». 
Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року позов задоволено.
Скасовано рішення державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 , а саме: рішення про державну реєстрацію переходу прав власності – повне відчуження, індексний номер рішення: 45515124 від 14.02.2019 року 07:20:26, ОСОБА_5 , КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області щодо вбудованого нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56059212121.
Скасовано рішення державного реєстратора КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича про реєстрацію права власності ПАТ «Банк Камбіо» (код ЄДРПОУ 26549700), а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45515124 від 14.02.2019 року 08:07:40, ОСОБА_5 , КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області щодо вбудованого нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56059212121. Номер запису про право власності: 30281810.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 56059212121.
Витребувано вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ПАТ «Банк Камбіо».
В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що постановою Правління НБУ від 18.08.2014 року № 510/БТ було прийнято рішення про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора. 25.09.2014 року Постановою правління НБУ № 603/БТ ПАТ «Банк «Камбіо» віднесено до категорії проблемних. Постановою правління НБУ від 04.12.2014 року № 782 ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних та наступного дня запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Камбіо». 
У подальшому, відповідно до постанови Правління НБУ від 27.02.2015р. №144 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо». На виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою банку було створено комісію для проведення перевірки щодо підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, які можуть містити ознаки нікчемності. 
За результатами проведеної перевірки щодо підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, які можуть містити ознаки нікчемності, було складено акт комісії з перевірки правочинів, який 18.07.2018 року затверджений наказом №109 та відповідно до якого виявлено ознаки нікчемності у ряді правочинів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації банку, зокрема, у договорі поруки № 15/05-2013-18 від 03.09.2014 року, укладений між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Фавор-КР» та громадянкою України ОСОБА_7 ; правочин щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки від 08.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрований за №858, іпотекодавець – ОСОБА_1 . 
Відповідач зауважує на тому, що в силу вимог чинного законодавства нікчемний правочин – це правочин, недійсність якого встановлена законом та для визнання його недійсним рішення суду не потрібне, що узгоджується із висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 911/924/16, Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4123/16, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 910/10371/16, Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі № 910/10369/16, Постанові Верховного Суду від 14.03.2017 року у справі № 910/10365/16. 
Водночас, ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачена можливість Фонду безпосередньо або уповноваженої особи Фонду у разі делегування їй повноважень, повідомляти сторони за договорами, зазначених у ч.2 ст.38 даного закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а тому Фонд та уповноважена особа має право застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване на її думку, апеляційну скаргу відповідача – залишити без задоволення. 
Учасники справи, будучи належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 07.05.2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» (Кредитор) та ТОВ «Фавор – КР» (Боржник) було укладено кредитний договір №15/05-2013, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти.
08.05.2013 року в забезпечення виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №15/05-2013 від 07.05.2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» (Іпотекодержатель)  та ОСОБА_8 (Іпотекодавець)  було укладено договір іпотеки №15/05-2013-11, відповідно до умов якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, 03.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» (Кредитор), ТОВ «Фавор-КР» (Боржник) та ОСОБА_7 (Поручитель) було укладено договір Поруки №15/05-2013-18, відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язків Боржником перед Кредитором за кредитним договором №15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеним між Боржником та Кредитором.
З 19.08.2014 року до 14.02.2015 року, відповідно до Постанови Правління НБУ № 510/БТ від 19.08.2014 року, призначено куратора ПАТ «Банк Камбіо».
24.09.2014 року ПАТ «Банк Камбіо» направлено приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу лист за № 460 про вилучення запису про іпотеку в Державному реєстрі Іпотек у зв`язку із повним погашенням кредитних зобов`язань ТОВ «Фавор-КР» перед ПАТ «Банк Камбіо» за кредитним договором від 07.05.2013 року №15/05-2013 та припиненням дії договорів іпотеки, у тому числі договору іпотеки №15/05-2013-11 від 08.05.2013 року, згідно якого в іпотеку було передано вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .
Постановою Правління НБУ від 25.09.2014 року № 603/БТ ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів.
Згідно Постанови Правління НБУ від 04.12.2014 року № 782 ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних.
07.09.2015 року між ОСОБА_2 (Дарувальник) та ОСОБА_1 (Обдарованою) укладено договір дарування нежитлового приміщення, відповідно до умов якого Дарувальник подарував, а Обдарована прийняла у дар вбудоване нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на вказане нежитлове приміщення 07.09.2015 року зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно.
16.07.2018 року ПАТ «Банк Камбіо» видано наказ № 108, відповідно до якого створено комісію для забезпечення підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку за період з 05.12.2013 року по 05.12.2014 року, які можуть мати ознаки нікчемності.
18.07.2018 року ПАТ «Банк Камбіо» видано наказ № 109, відповідно до якого затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, згідно з яким у правочинах виявлено ознаки нікчемності та вказано застосувати наслідки нікчемності до вказаних правочинів у відповідності до протоколу № 161 засідання малого комітету з управління активами ПАТ «Банк Камбіо».
04.10.2018 року ПАТ «Банк Камбіо» на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення за № 22/2070 про виявлення ознак нікчемності правочинів, у тому числі правочину щодо припинення договору іпотеки № 15/05/2013-11 від 11.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрованого за № 853, іпотекодавець – ОСОБА_2 .
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 14.02.2019 року право власності ОСОБА_1 на вбудоване нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 / АДРЕСА_3 припинене та зареєстроване право власності на вказаний об`єкт нерухомості за ПАТ «Банк Камбіо». Дані реєстраційні дії вчинені державним реєстратором Ковальовим С.В. КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області, на підставі повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності № 22/2071 від 04.10.2018 року, виданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбі» Северином Ю.П.; рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ДП УкрПошта; опису вкладення до цінного листа; договору іпотеки № 15/05-2013-11 від 08.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С.
У подальшому, згідно протоколу електронного аукціону №UA-ЕА-2019-06-07-000120-b, проведено аукціон щодо продажу нежитлове приміщення, що розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та переможцем торгів на якому 07.07.2019 року визначено ОСОБА_9 .
Водночас, відповідно до витягу із протоколу засідання комісії із розгляду скарг та підготовки пропозицій стосовно організації і проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів банків, що виводяться з ринку або ліквідуються від 01.08.2019 року № 229/19К, задоволено скаргу ОСОБА_9 та скасовано результати електронних торгів, проведених 02.07.2019 року.
Звертаючись до суду з позовом позивач, вважаючи себе власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вказувала на те, що вказаний об`єкт нерухомості вибув з її володіння, як власника, поза її волею, внаслідок чого державним реєстратором були вчинені дії щодо державної реєстрації припинення права власності позивача та виникнення права власності у відповідача.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції встановив належність позивачу на праві приватної власності, відповідно до договору дарування від 07.09.2015 року, нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 та  встановив, що спірний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння позивача, як власника, не з її волі та за відсутності правових підстав.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Окрім того, відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток історії та культури; 6) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю; 7) викупу нерухомого майна у зв`язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.
Відповідно до ч. 2. ст. 346 ЦК України, право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач 07.09.2015 року, відповідно до договору дарування нежитлового приміщення, набула право власності на нежитлове приміщення магазину непродовольчих товарів, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості у той же день було зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку що свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до закону, набуто право власності на спірний об`єкт нерухомості.
Вказане нежитлове приміщення, в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 15/05-2013 від 07.05.2013 року, укладеного між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Фавор – КР», перебувало в іпотеці відповідно до договору іпотеки № 15/05-2013-11 08.05.2013 року, укладеного між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_8 
12 вересня 2014 року ОСОБА_7 , як поручителем, було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № 15/05-2013 від 07 травня 2013 року. В призначені платежу зазначено: «Погашення заборгованості за Кредитним договором № 15/05-2013 від 07.05.2013 року на підставі договору поруки № 15/05-2013-18 від 03.09.2014 року».
24 вересня 2014 року, у зв`язку з повним погашенням кредитних зобов`язань за кредитним договором вказані договори іпотеки було припинено, про що було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим права ПАТ «Банк Камбіо», як іпотекодержателя, на вказаний об`єкт нерухомості було припинено.
Отже, право вимоги ПАТ «Банк Камбіо», як кредитора за Кредитним договором, було припинено у зв`язку з повним виконанням зобов`язання поручителем та боржником, так і за іпотечними договорами у зв`язку з виконанням зобов`язання, забезпеченого іпотекою відповідно до приписів Цивільного Кодексу України.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.
Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
У відповідності до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:  1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;  2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;  3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;  4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;  5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;  6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку;  7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством;  8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду;  9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю;  10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі;  11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.
У свою чергу приписами ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.
Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.
Отже, з аналізу чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини слідує, що Фонд, або його уповноважена особа, наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
Як вбачається із матеріалів справи, 18.07.2018 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ № 109, згідно якого затверджено акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, відповідно до якого виявлено ознаки нікчемності у ряді правочинів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації банку, зокрема, у договорі поруки № 15/05-2013-18 від 03.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Фавор-КР» та ОСОБА_7 ; правочин щодо припинення договору іпотеки від 08.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрований за №858, іпотекодавець – ОСОБА_1 . 
Відповідно до відомостей, які містяться у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Фондом самостійно застосовано наслідки нікчемності правочину, припинено право власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна та набуто право власності відповідача на вказаний об`єкт нерухомості на підставі рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ДП УкрПошта та опису вкладення до цінного листа; договору іпотеки №15/05-2013-11 від 08.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С.
При цьому, матеріали справи не містять передбачених чинним законодавством підстав для припинення права власності у ОСОБА_1 на вбудоване нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та підстав для набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ПАТ «Банк Камбіо», оскільки можливість Фонду чи його уповноваженої особи вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів жодним чином не тотожне самостійному застосуванню таких наслідків, оскільки в силу вимог чинного законодавства, отримавши повідомлення Фонду про нікчемність правочину, контрагент зобов`язаний повернути належне банку майно самостійно, а у разі невиконання останнім такого обов`язку, банк може звернутись до суду із вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, під час розгляду якої судом буде здійснено оцінку щодо наявності чи відсутності підстав для нікчемності правочину та прийнято відповідне рішення щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 910/12294/16.
Так, згідно правової позиції викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 910/12294/16, наказ про віднесення правочинів до нікчемних є результатом внутрішньої перевірки правочинів Банку, забезпеченої уповноваженою особою Фонду, і внутрішнім документом Банку, обов`язковим для виконання працівниками, та не породжує обов`язків у контрагентів Банку, оскільки обов`язок повернути майно (кошти) виникає у контрагентів не на підставі наказу про виявлення нікчемних правочинів, а в силу закону, частини другої статті 215 ЦК України. Таке майно (кошти) може бути повернуто або добровільно, або у примусовому порядку на підставі судового рішення.
Щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, Банк, як сторона такого правочину, повинен звернутися з відповідним позовом до суду. Вказане свідчить про відсутність у Фонду та його уповноваженої особи повноважень відносно контрагентів Банку у правочинах, віднесених у наказі, підписаному уповноваженою особою Фонду, до нікчемних.
Аналогічна позиція міститься також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року по справі від 96/3156/17, згідно якої суд вказав, що за результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.
Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, викладено позицію, відповідно до якої якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки, штучно збільшена сума гарантованих державною виплат, то ст. 38 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону, що регламентовано частиною другою статті 215 ЦК України та частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.»
Отже, для застосування наслідків нікчемності правочинів, які Банк вважав недійсними в силу вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Банк мав звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України, і лише за наявності рішення суду можна було б застосовувати будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння позивача, як власника, не з її волі та за відсутності правових підстав.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що в силу вимог чинного законодавства нікчемний правочин – це правочин, недійсність якого встановлена законом та для визнання його недійсним рішення суду не потрібне, що узгоджується із висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 911/924/16, Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4123/16, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 910/10371/16, Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі № 910/10369/16, Постанові Верховного Суду від 14.03.2017 року у справі № 910/10365/16, оскільки, згідно з положеннями статей 37, 38 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, або його уповноважена особа, наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу ч.2 ст. 215 ЦК України та ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.
Отже, відповідно до норм чинного законодавства, для застосування наслідків нікчемності правочинів, які Банк вважав недійсними в силу вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Банк мав звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України, і лише за наявності рішення суду можна було б застосовувати будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. 
Натомість, відповідачем відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано доказів наявності судового рішення, яке набрало законної сили про застосування наслідків нікчемності по договору поруки № 15/05-2013-18 від 03.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Фавор-КР» та ОСОБА_7 , правочину щодо припинення договору іпотеки від 08.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрований за №858, іпотекодавець – ОСОБА_1 .
При цьому посилання відповідач на висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 911/924/16, Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4123/16, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 910/10371/16, Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі № 910/10369/16, Постанові Верховного Суду від 14.03.2017 року у справі № 910/10365/16, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки викладені висновки у вказаних справах стосуються наявності чи відсутності підстав, які свідчать про нікчемність правочину, а не застосування наслідків нікчемного правочину.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі. 
Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 03 червня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: