УХВАЛА
09червня 2020 року
м. Київ
справа № 331/8037/17
провадження № 51-2678 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя від 03 жовтня2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09  квітня 2020 року щодо виправданого ОСОБА_4 ,   
встановив: 
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2, частин 3, 5 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються: обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК України.
Проте наведених положень процесуального закону скаржником не дотримано. Не  погоджуючись із оскарженими судовими рішеннями, прокурор посилається,окрім іншого, на невідповідність висновків увироку фактичним обставинам кримінального провадження. Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Зазначаючи про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, скаржник по суті не погоджується з оцінкою доказів, проте не наводить таких істотних порушень, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень, на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1ст. 438 КПКз огляду на положення статей 94, 370, 374, 412,419цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Окрім того обґрунтовуючи наявність істотних порушень кримінального процесуального закону, у звя`зку із неякісною фіксацією окремих судових засідань скаржник залишив поза увагою правовий висновок Верховного  Суду (постанова від 20 травня 2020 року, справа № 644/9758/16-к, провадження № 51-7268 км 18).
Попри те, що оспорюваний вирок переглядався в порядку апеляційної процедури, 
вскарзі не зазначено таких порушень норм права, які, на думку скаржника, перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та  обґрунтоване рішення зважаючи також на точний зміст статей 404, 412 КПК.
Крім того скаржник не погоджуючись із судовими рішеннями обох інстанцій просить направити справу на новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Також прокурором не додано завірених належним чином копій вироку й ухвали.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й  установити строк для усунення допущених недоліків.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від03  жовтня 2018 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 квітня 2020 року щодо виправданого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                    ОСОБА_3