Номер провадження: 22-ц/813/3673/20 
Номер справи місцевого суду: 495/4402/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2020 року                                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
скаржник (боржник) - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, 
стягувач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2019 року у складі судді Прийомової О.Ю. 
в с т а н о в и в:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, вказавши заінтересованими особами - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. та Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", відповідно до якої просив суд поновити строк на звернення до суду зі скаргою, оскільки представник боржника отримав копію оскаржуваного звіту про оцінку майна лише 10.05.2019, визнати протиправною оцінку майна згідно зі звітом ПП «Брокбізнесконсалт» від 08.04.2019 про оцінку майна – будівлі магазину, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 236,8 кв.м., власником якого є ОСОБА_1 . 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2019 року клопотання представника заявника ОСОБА_2 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа та клопотання про зупинення реалізації майна в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця задоволено частково. Зупинено реалізацію в рамках виконавчого провадження №58275120 арештованого майна, а саме: будівлі магазину, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 236,8 кв.м., власником якого є ОСОБА_1 , до вирішення скарги на дії державного виконавця по суті. В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині задоволених вимог та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. В рамках виконавчого провадження №58275120 проводиться стягнення за виконавчим листом №495/5173/13-ц, виданим 20.10.2014 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 17.04.2007, але реалізація арештованого майна зупинена на підставі оскарженої ухвали. Заявник жодних доказів підтвердження вимог, заявлених у заяві, не надав, а суд лише вказав, що зазначене позивачем дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
28.10.2019 ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу залишити без змін. 
В судове засідання 24.03.2020 учасники справи не з`явилися, повідомлені про час та місце її розгляду, від представника ОСОБА_1 адвоката Попова М.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з дотриманням рекомендацій утриматися від участі в судових засіданнях через заходи, пов`язані з запобіганням розповсюдженню інфекційної хвороби.
Відповідно до ч.1ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією статтею.
Враховуючи, що вирішення справи не потребує збирання доказів, ОСОБА_1 поданий відзив на апеляційну скаргу, що надає можливість надати оцінку його доводам, і наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи і ухвалення рішення, при цьому справа перебуває в провадженні апеляційного суду з жовтня 2019 року, однак ОСОБА_1 чи його представник не скористалися правом явки до суду до оголошення заходів карантину, тому справа розглянута за відсутністю її учасників. 
Згідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 30.03.2020.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь – якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має звернутися до суду.
Згідно до ч.11ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсу процедуру.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №6 передбачено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Крім того, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому не вирішується спір по суті. 
Процедура реалізації майна з прилюдних торгів визначена Законом України «Про виконавче провадження», передача майна на реалізацією є етапом реалізації майна.
       Статтею 18 ЦПК України установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.
       Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження"оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
       Відповідно до ст. 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу,порушено їх права чи свободи.
       Згідно зі змістом чинного ЦПК Українирозгляд таких заяв відноситься до розділу VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень".
       Разом із тим, згідно з роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах"(із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року N 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.
       Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 рокузазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 ст. 6 Конвенціїпередбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".
       Таким чином, судом постановлена ухвала без врахування того, що нормами ЦПК Українине передбачено право суду, яке б надавало повноваження вживати заходи забезпечення позову в межах розгляду скарги на дії виконавчої служби, зупиненням реалізації в рамках виконавчого провадження арештованого майна фактично зупинено виконання рішення суду, і висновки суду мають ознаки вирішення скарги, оскільки невідповідність оцінки майна стала причиною застосування заходів.
       Не приймаються до уваги доводи відзиву про те, що роз`яснення пленуму ґрунтуються на нормах старого закону, тому не підлягають застосуванню, оскільки норми нового процесуального закону не передбачають права суду забезпечувати скаргу на стадії оскарження дій виконавця. 
       Зважаючи на викладене, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню із відмовою в задоволенні заяви з мотивів та підстав, викладених вище. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити .
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2019 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про зупинення реалізації в рамках виконавчого провадження арештованого майна скасувати.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення реалізації майна - будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: 

            Судді: