ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №813/2657/16
адміністративне провадження №К/9901/17229/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу  Львівської митниці ДФС України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2016 (суддя Сакалош В.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 (головуючий суддя Нос С. П., судді: Онишкевич Т. В., Яворський І. О.) у справі №813/2657/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" до Львівської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙСІПІ УКРАЇНА»     (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС України № 209000011/2016/200054/3 від 03.08.2016 про коригування митної вартості; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № 209140000/2016/00127 від 05.04.2016 до МД № 209140000/2016/012550 Львівської митниці ДФС України (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Натомість Митниця на порушення норм МК України безпідставно прийняла оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС України (код ЄДРПОУ 39420875) від 209000011/2016/200054/3 від 03 серпня 2016 року про коригування митної вартості. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № 209140000/2016/00127 від 05 квітня 2016 року до МД № 209140000/2016/012550 Львівської митниці ДФС України.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність доводів митного органу щодо необхідності включення до митної вартості товарів витрат на доставку транспортного засобу до місця завантаження товару, оскільки відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України (далі - МК України) до митної вартості включаються лише транспортні витрати на відрізку маршруту від місця завантаження товару до перетину митного кордону України.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Митниця звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначив, що витрати на доставку транспортного засобу до місця завантаження є складовою частиною перевезення вантажу, оскільки безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезення.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24.04.2017 відкрив касаційне провадження за скаргою Митниці.
Товариство не скористалося своїм правом подати заперечення/відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.
06.02.2018 справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно зовнішньоекономічного договору поставки рідкого діоксину вуглецю СО2 № АСР/CNT/30/2011 від 09.12.2011, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЙСІПІ Польська» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЙСІПІ Україна» позивачу надійшов товар на умовах Інкотермс: FCA PL Tarnow (із заводу у м. Тарнові, Польща) рідкий діоксин вуглецю, код УКТЗЕД 2811 21 00 00, країна виробник - Польща, вагою брутто 19140 кг та ціною 3828,00 злотих або 200 злотих за тонну, згідно товаросупровідних документів, передбачених пунктом 4.4 договору поставки рідкого діоксину вуглецю СО2. Оплата за поставлений товар згідно рахунку-фактури SI1602040 від 04.04. 2016 позивачем здійснена повністю 13.04.2016 в сумі 3828,00 злотих, про що свідчить регістр від 08.04.2016 до сплати та банківські документи.
Перевезення товару здійснювалось ТзОВ «Експрес логістик» на підставі договору з позивачем про надання транспортно-експедиційних послуг та послуги з перевезення автомобільним транспортом № АСР/01/2013 від 23.12.2013 згідно документів, передбачених пунктами 1.1, 3.1 Договору транспортних-експортних послуг, вартість перевезення двоокису вуглецю (витрат транспортування, коли він слідував за товаром та перевезення товару) склала 12284,08 грн. з ПДВ 20 %- 495,35 грн.: заявка на транспорт здійснення транспортних перевезень № 22 від 02.04.2016, погодженої сторонами, по маршруту Львів, Україна - Тарнов, Польща - Львів, Україна; рахунок фактура про транспортно-експедиторські послуги б/н від 04.04.2016; акт №344 від 05.04.2016 здачі-приймання послуг по доставці СО2; рахунка-фактури №145 від 05.04.2016; позивач направив лист №65 від 05.04.2016 про користування своїм правом згідно рішення Львівського апеляційного адміністративного суду № 876/412/15.
Оплата за транспортні послуги з перевезення поставленого товару, а саме витрат транспортування, коли він слідував за товаром та перевезення товару, згідно рахунка-фактури № 344 від 05.04.2016 позивачем здійснена повністю 06.04. 2016 в сумі 12284,08 грн., про що свідчать банківські документи.
05.04.2016 до митного поста «Малехів» Львівської митниці ДФС України декларантом ОСОБА_1 від імені позивача була подана митна декларація № 209140000/2016/012550 від 05.04.2016 для проведення митного оформлення зазначеного товару, митна вартість якого визначена за ціною контракту з додаванням транспортних витрат за межами України, що перевозив товар - 32318,00 грн.
05.04.2016 Львівською митницею ДФС України було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000011/2016/200054/2, згідно якого митна вартість товару була перерахована.
Окрім цього, 05.04.2016 Львівською митницею було прийнято рішення - картка відмови №209140000/2016/00127 в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів.
06.04.2016 позивач подав відповідачу нову МД 209140000/2016/012637 відповідно до якої позивач оформив товар у митний режим вільного обігу (ІМ-40), сплативши митні платежі. Усього за період з 06.04. 2016 по 26.07.2016 згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості позивач надав відповідачу фінансових гарантій у вигляді грошових застав по двадцять сьомих МД на загальну суму 27560,81 грн.
09.08.2016 позивачем отримано від Львівської митниці ДФС лист вих. № 11925/10/13-70-19/38 від 03.08.2016, в якому повідомлялося про те, що відповідачем анульовано рішення від 05.04.2016 № 209000011/2016/200054/2 про коригування митної вартості та прийнято рішення про коригування митної вартості № 209000011/2016/200054/3 від 03.08.2016 із усуненням зазначених у листі ДФС невідповідностей.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів стало те, що при розрахунку транспортних витрат позивачем не включено витрати, понесені перевізником, на подачу транспортного засобу до місця завантаження товару.
Товар, який надійшов на адресу Товариства, випущено у вільний обіг із застосуванням фінансових гарантій на суму переплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною десятою статті 58 МК України визначений перелік витрат (складові митної вартості), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До вказаного переліку входять, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5 вказаної норми).
Тобто зі змісту наведеної норми можна зробити висновок, що до митної вартості включаються витрати на транспортування товару до митного кордону України. При цьому дана норма не передбачає необхідності включення до митної вартості витрат на переміщення транспортного засобу, коли він не переміщує товари.
Отже, з огляду на те, що відповідно до частини десятої статті 58 МК України до митної вартості включаються лише транспортні витрати на відрізку маршруту від місця завантаження товару до перетину митного кордону України, то посилання відповідача про неврахування позивачем вартості витрат на доставку порожнього транспортного засобу з пункту перетину митного кордону України до місця завантаження товару у м. Тарнув (Польща), колегія суддів вважає необґрунтованими.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій -четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Враховуючи вищезазначене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Натомість відповідач всупереч вимогам частини другої статті 71 КАС України не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваних рішень.
Касаційна скарга зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ : 

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 - у справі №813/2657/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду