ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 квітня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/18651/19 
Номер провадження 22-ц/816/876/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2020 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого у м. Суми,

                                                       в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у грудні 2019 року, ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на утримання дочки – ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.07.2010 року, до 1/8 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Свої вимоги мотивував тим, що з часу присудження аліментів змінився його матеріальний та сімейний стан, оскільки 08.09.2018 року ним було укладено новий шлюб, від якого має дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому має на утриманні дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та малолітню дочку, які потребують матеріального утримання. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.02.2020 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 , за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.07.2010 року у справі №2-4647/10, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. 
При цьому вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції не були враховані доводи відповідача, оскільки позовну заяву остання не отримувала, тому не змогла надати свої докази в заперечення вимог позивача. Зазначає, що при розгляді справи не було враховано, що вона отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має, при цьому, окрім витрат на дитину, несе й витрати на проживання та сплату іпотеки.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що з 21.02.2004 року по 07.07.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7 - 9).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.07.2010 року стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, починаючи стягнення з 19.04.2010 року, на користь ОСОБА_2 (а.с. 8).
08.09.2018 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , від якого мають дочку – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 11).
Відповідно до наданої позивачем довідки про доходи, виданої за місцем роботи, за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року останні отримав заробітну плату в розмірі 121790,47 грн (а.с. 12).
В підтвердження свої заперечень проти вимог позову відповідачем ОСОБА_2 долучено: довідку про доходи, видану за місцем роботи, за якою за період з вересні 2019 року по лютий 2020 року остання отримала 26175,00 грн заробітної плати; довідку АТ «Ощадбанк» від 05.03.2020 року, відповідно до якої з ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2133 від 26.06.2008 року терміном до 26.06.2038 року, по якому платіж в березні місяці становить 1533,08 грн; а також квитанції про оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 31-45).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з часу присудження аліментів сімейний стан позивача змінився, що є підставою для зменшення їх розмірі, при цьому аліменти підлягають зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини, що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та навпаки погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
При цьому підлягають врахуванню: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Також, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та правильно визначив розмір аліментів на рівні 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, оскільки з часу присудження аліментів за рішення суду від 07.07.2010 року змінився його сімейний стан – перебування на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка знаходиться у відпустці до догляду за дитиною до трьох років, що є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України. 
При цьому, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, розмірі заробітної плати позивача, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін у справі.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проте, долучені відповідачем документи (довідка про доходи, про фінансові зобов`язання перед банком, рахунки за житлово-комунальні послуги), що підлягають  врахуванню під час визначення розміру аліментів,  були досліджені апеляційним судом, однак ці документи не  доводять про  відсутність матеріальної можливості  у матері  утримувати  дитину враховуючи  сплату батьком аліментів в  розмірі  1/6 частини його доходу. 
Крім того, слід зазначити, що стаття 180 СК України у рівній мірі покладає обов`язок з утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, тому відповідач повинна також здійснювати матеріальне утримання дитини.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                                             С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                          О.Ю. Кононенко

                                                                                                                     В.І. Криворотенко