КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа   № 753/18670/15-ц                                                                   Головуючий у суді першої інстанції: Мицик Ю.С.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/616/2020                      Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
17 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
                                    Головуючого                                           Волошиної В.М.
                                   Суддів                                    Мостової Г.І., Слюсар Т.А.
                                   Секретаря судового засідання               Маличівській Н.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини шляхом встановлення порядку зустрічей з дитиною.
 
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги,  колегія суддів, - 
 
в с т а н о в и л а:
 
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини шляхом встановлення порядку зустрічей з дитиною, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з дружиною не склалось і фактично з самого моменту процесу розлучення у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування. Відповідачка почала створювати штучні перешкоди через які він не може нормально зустрічатися з сином, на його прохання мирним шляхом вирішити дані питання не реагує, відмовилась укласти з ним договір про виконання ним батьківських прав. З  приводу порушення його законних прав як батька він неодноразово звертався до органів міліції (поліції). 
Посилаючись на те, що він любить свого сина, прагне приймати участь у вихованні сина, виконувати свої батьківські обов`язки, проте відповідачка всіляко перешкоджає їхньому спілкуванню, просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати протиправними дії ОСОБА_3 щодо перешкоджання (незаконних обмежень) батькові, ОСОБА_1 , у побаченнях з сином та участі у його вихованні та праві дитини побачень зі своїми родичами зі сторони батька. Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати батькові, ОСОБА_1 , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином, а також заборонити ОСОБА_3 негативно висловлюватись у присутності дитини в сторону батька, ОСОБА_1 , та налаштовувати дитину проти батька. 
Визначити наступний спосіб участі батька у вихованні та реалізації права на особисте спілкування з сином: вихідні через вихідні (субота, неділя через суботу, неділю) дитина перебуває ( пункт 1): у період відвідування дитиною садка, починаючи з 11-00 год. суботи до 18-00 год. неділі з батьком за місцем проживання. У період відвідування дитиною школи, починаючи з 19-00 год. п`ятниці до 09-00 год. понеділка з батьком за місцем проживання і останній відводить дитину до школи в понеділок. У перехідний період - перший місяць вихідні, які проводить з дитиною батько, спільні ночівлі відсутні. Батько забирає дитину за місцем проживання об 11-00 год. і гуляє з ним до 17-00 год. без присутності матері. Другий місяць передбачає одну ночівлю дитини з батьком в обраний ним самим день (субота або неділя). У робочі дні у вівторок чи четвер батько може забирати дитину з дитячого садка або школи чи іншого будь-якого іншого закладу де знаходиться дитина для спільного проведення часу: у період відвідування дитини садка з 17-00 год. до 19-00 год.; у період школи після останнього уроку і до 18-00 год. ( пункт 2). Влітку батько має сукупно 45 днів на спільний відпочинок з дитиною: червень - 10 днів, липень - 15 днів, серпень - 20 днів (пункт 3). Восени, взимку і навесні під час канікул батько має можливість спільного цілодобового проведення часу з дитиною на території батька або в туристичних поїздках першу половину канікул (пункт 4). Усі державні свята, які є  вихідними днями, дитина проводить по черзі з кожним з батьків. При цьому, якщо свята мають кілька днів поспіль, то такі дні дитина проводить з тим батьком, чия черга припадає на дане свято. Однак, якщо дні таких свят припадають на звичайні вихідні дні (субота або неділя), які за графіком пункту 1 відводяться одному з батьків, то пріоритет віддається за правилом описаним у пункті 1 (пункт 5). День народження дитини проводяться по черзі між батьками. Якщо день народження дитини припадає на планові дні проводження з дитиною одного з батьків, а черга проведення день народження припадає на другого з батьків, то пріоритет віддається тому з батьків, чиї дні проведення з дитиною припадають за планом, а іншому з батьків надається можливість позапланового дня зустрічі з дитиною після календарного дня народження на протязі не більше найближчого тижня після календарного дня народження дитини з можливістю ночівлі з дитиною для комфортного святкування дня народження. При цьому батькові надається право короткої зустрічі з дитиною для привітання в сам день народження (пункт 6). Усі зустрічі батька з дитиною проходять в прямому контакті без присутності матері (пункт 10).
Хвороба дитини є підставою для обох батьків для скасування графіка черговості проведення часу з дитиною. Мати зобов`язується повідомляти батька про хворобу дитини відразу після її виявлення шляхом смс-повідомлення, з наданням довідки про хворобу дитини батькові, якщо хвороба заважає батькові бачити дитину відповідно до черговості графіка (пункт 8).
Для вільного віддаленого спілкування між батьком і дитиною за допомогою телефонного зв`язку батько передає у судовому засіданні в присутності судді мобільний телефон з сім-карткою і поповненим рахунком безпосередньо матері дитини для подальшої передачі телефону дитині. Батько бере на себе зобов`язання регулярно по мірі необхідності поповнювати рахунок мобільного пристрою для можливості дитиною здійснювати дзвінки батькові, а мати зобов`язується допомагати дитині і стежити за регулярною зарядкою акумулятора мобільного пристрою для забезпечення безперебійної його роботи, а також не перешкоджати і не забороняти дитині спілкуватися з батьком за допомогою цього мобільного пристрою і повідомляти батька про можливі  неполадки у роботі мобільного пристрою (пункт 7).
При виборі місця занять і розвитку дитини (школа, садок, секція тощо) діє принцип згоди батька відповідно до частини 1 статті 157 СК України (пункт 9).
Заборонити обом батькам на негативні висловлювання або настроювання дитини в негативі на адресу другого з батьків. Встановлення принципу зобов`язання кожного з батьків сприянню максимального комфортного адаптування дитини до встановленого графіка побачень між батьками і пріоритет врахування інтересів дитини в першу чергу при прийнятті рішень щодо зміни графіка, а також взаємної поваги і врахування взаємних інтересів між батьками ( пункт 11) - а.с. 40-41 том 1, 121-129 том 2, а.с. 175-184 том 3.
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницького районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини шляхом встановлення порядку зустрічей з дитиною задоволено частково.
 
Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4 .
Визначено ОСОБА_1 спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 за наступним графіком побачень з дитиною:
у перехідний період (перші три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду):
- другі та четверті вихідні з 11.00 год. до 18.00 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні. Батько проводить час з дитиною без спільної ночівлі дитини. Батько забирає сина за місцем проживання дитини об 11:00 год. і проводить час з дитиною до 18:00 год., без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною.
Після закінчення перехідного періоду:
- другі та четверті вихідні у період відвідування ОСОБА_4 дитячого садка, починаючи з 11:00 год. суботи до 18:00 год. неділі, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;
- другі та четверті вихідні у період відвідування ОСОБА_4 школи, починаючи з 19:00 год. п`ятниці до 09:00 год. понеділка, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері. ОСОБА_1 відводить дитину до школи у понеділок, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною.
З метою оздоровлення дитини батько має право щороку спільно відпочивати з дитиною на території України, з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері:
- у літній час: друга половина липня - 15 днів, перша половина серпня - 15 днів з 10:00 год. першого дня вказаного періоду до 20:00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною. За результатами домовленості між батьками період може бути змінений.
- другу половину осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 10:00 год. першого дня вказаного періоду до 20:00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;
- в дні офіційних державних свят, які відповідно до постанов Кабінету Міністрів України будуть визнані вихідними днями в державі, у непарні роки ( 2019, 2021, 2023 і т.п.) з 10:00 год. до 20:00 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;
- у дні народження дитини у парні роки ( 2020, 2022, 2024 і т.п.) з 10:00 год. до 20:00 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного чи іншого засобу зв`язку.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у особистій участі батька щодо відвідування дитячих дошкільних/шкільних/навчальних закладів, позашкільних зібрань, гуртків, заходів, які проводяться за участю дитини, для забезпечення її інтересів.
Зобов`язано ОСОБА_3 у разі погіршення стану здоров`я дитини, негайно повідомляти про це батька дитини ОСОБА_1 . 
В задоволенні інших вимог відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половину вартості за проведення судової експертизи в розмірі 4 303,00 гривні.
 
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції сторони подали апеляційні скарги.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, мотивуючи тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що запропонований ним графік спілкування з дитиною та участі в його вихованні більш продуманий і ефективний, а також більш зручний для усіх сторін, ніж той, який взятий за основу судом першої інстанції. Вважає, що суд допустив суперечливість та невизначеність у графіку побачень, безпідставно відмовив у задоволенні його позову у певній частині вимог, які стосуються саме графіку побачень з дитиною та які є вкрай важливі з точки зору реалізації батьком права, яке закріплено у статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя). Посилався на те, що суд першої інстанції позбавив його зустрічей з дитиною в робочі дні, що явно не в інтересах дитини і його возз`єднання з батьком, оскільки  по встановлюваному графіку він зустрічається з дитиною у вихідний день, при цьому не кожного тижня, а відтак між зустрічами дуже велика пауза. Стосовно літніх канікул, які складаються із 92 днів, вважає не рівнозначним визначенням йому лише 30 днів. В частині святкових неробочих днів, які за рішенням суду першої інстанції визначені по черзі батькам в залежності від того парний це рік чи ні, виникає двоякість і незрозумілість читання графіка. Просив взяти за основу запропонований ним графік (пункт 5), за яким право на всі вихідні віддається тому з батьків, чия черга настала. Те ж саме з днем народження дитини, з визначення для батька дитини за рішенням суду парні роки для зустрічей, та без урахування судом тієї ситуації, що день народження дитини може припадати на вихідних день непарного року, що призводить до співпадіння днів зустрічей обох батьків. У цьому випадку просив взяти за основу запропонований ним графік зустрічей (пункт 6). Звернув увагу на те, що у судовому рішенні не врегульована відповідальність відповідачки забезпечувати роботу пристроїв зв`язку дитини з батьком для уникнення випадків розрядження телефону. Просив врахувати, що у запропонованому ним графіку (пункт 7)  детально розписано, хто за що відповідає: він за поповнення рахунку пристрою, а відповідачка - за його зарядку і своєчасне повідомлення його про несправності цього пристрою. В частині хвороби дитини рішення суду обмежене лише негайним повідомленням, при цьому не містить вказівки про обов`язок відповідачки  підтвердити цю хворобу. У запропонованому ним графіку (пункт 8) описано про  повідомлення про хворобу дитини і обов`язок підтвердити цей факт довідкою від лікаря, що унеможливить маніпулювання з боку відповідачки.  В частині вимог про узгодження з батьком секцій і гуртків рішення суду не містить вказівки щодо отримання згоди від батька на відвідування секцій, в цій частині вимог просив врахувати його варіант, зазначений у пункті 9 уточнених позовних вимог. Безпідставно судом першої інстанції відмовлено і в частині вимог, що зазначені у пункті 11 уточнених вимог, про заборону обом батькам на негативне висловлювання або настроювання дитини в негативі  на адресу другого з батьків. Встановлення принципу зобов`язання кожного з батьків сприянню максимально комфортного адаптування дитини до встановлення графіка побачення між батьками і пріоритет врахування інтересів дитини в першу чергу при прийнятті рішень відносно зміни графіка, а також взаємної поваги і врахування взаємних інтересів між батьками. Вважає, що вказана вимога підлягає задоволенню задля того, щоб допомогти встановлювати і фіксувати невиконання або нелояльне ставлення сторін до цього графіка, і поліції буде легше встановлювати факт чергових перешкоджань або умисного невиконання умов графіка. І це буде вагомим превентивним механізмом для сторін бути лояльними і щосили слідувати цьому графіку. Звернув увагу на те, що у рішенні суду встановлюється почерговість між парними та непарними вихідними днями та обмежується до четвертих вихідних днів у місяці, тоді як судом першої інстанції не враховано, що декілька разів у році існує й п`яті вихідні у місяці. Саме тому він за запропонованим графіком просив побачення з ночівлею як вихідні через вихідні, без прив`язування до парності чи непарності та можливість бачення та сумісного проведення часу з дитиною біля двох годин серед тижня (після школи, наприклад) задля підтримання зв`язку з дитиною.
Звернув увагу на те, що оскаржуване рішення суду, взагалі, не містить  мотивів  з яких підстав суд першої інстанції відмовив у певній частині його позовних вимог, які в повній мірі викладені у графіку побачень з дитиною. Вважає, що суд першої інстанції  формально навів у рішенні посилання на ряд норм матеріального та процесуального права, без проведення аналізу встановленим обставинам справи. До того ж, суд першої інстанції неправильно витлумачив норму статті 307 ЦК України, норма якої передбачає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно- теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Відмовивши у прийняті доказів, суд першої інстанції  не врахував тієї обставини, що фото і відеозапис проводився ним відкрито і це відбувалося на вулиці, а не у приватному житлі чи іншому помешканні відповідачки.
Про незаконність рішення суду в частині розподілу судових витрат позивач зазначив про те, що суд першої інстанції прийняв заяву відповідачки про відшкодування вартості експертизи без реєстрації її в канцелярії суду, заява не містить підпису відповідача та дати, а також суду не додано жодної квитанції про оплати експертизи.
Просив суд апеляційної інстанції врахувати, що за останній час син кардинально змінив своє ставлення до нього, як батька, відбувся ефект «відторгнення» сина від батька. Причиною цього, безумовно, є невиконання судом свого «позитивного обов`язку» вирішити спір між батьками щодо участі батька у вихованні дитини протягом «розумного строку».
 
У поданій апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які достовірно встановлюють, що мати дитини перешкоджала позивачу (батьку) бачитися з дитиною відповідно до графіка побачень, встановленого Органом опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-11456/03 від 20.11.2015. Судом першої  інстанції не враховано, що вона регулярно надає батьку проводити час з дитиною, відвідувати різні заклади та заходи разом з дитиною. Позивач проводить з сином більше 3-х годин під час кожної зустрічі, які не є формальними та є достатніми з урахуванням віку дитини для забезпечення повноцінного спілкування батька з дитиною.
Відхилення від графіку, на які посилається позивач як на «перешкоди у спілкуванні з дитиною», зумовлені обставинами, що не залежали від волі відповідачки та не були спрямовані на перешкоджання у спілкуванні, побаченням батька (позивача у справі) з сином. Відхилення від графіка були зумовлені об`єктивними причинами, такими як: хвороба, погане самопочуття дитини, обмеженнями, пов`язаними з режимом дитини (регулярне дієтичне харчування, сон декілька разів на добу, процедури за рекомендацією лікаря). Вона, як мати, діє виключно в інтересах дитини та жодним чином не перешкоджає спілкуванню з батьком. Батько має можливість вільно спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані. Однак, враховуючи особливості віку та стану дитини, в тому числі необхідності дотримуватися режиму дня, право батька не є абсолютним та не може бути використане на шкоду дитині та без врахування інтересів самої дитини. 
В частині встановленого судом першої інстанції графіка зустрічей батька з дитиною зазначила про те, що графік побачень передбачає часті зміни дитиною місця проживання, що не сприятиме інтересам дитини, зокрема дитина буде відірваною від своїх занять, розкладу дня, відвідування дитячого садочка, спортивних занять. Також постійна зміна місця проживання може викликати у дитину тривогу та необхідність постійної адаптації до нових умов проживання, що не сприятиме нормальному розвитку шестирічної дитини в умовах постійної зміни умов проживання. Вважає, що судом першої інстанції під час прийняття рішення не враховано вік дитини та те, що передбачене графіком побачень тривале і періодичне проживання дитини з батьком тягне за собою постійну та значну зміну звичних для дитини умов життя, з урахуванням необхідності відвідування школи (дитячого садочка) дитиною.
До того ж, під час розгляду справи судом першої інстанції не взято до уваги вирок суду, за яким позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України («Умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності»). Зазначене свідчить, що позивач може негативно вплинути на дитину своєю поведінкою та подати їй поганий приклад або вчинити будь-які інші неправомірні дії в присутності дитини по відношенню до третіх осіб, які можуть негативно позначитися на емоційному та психічному стані дитини.
Просила врахувати, що позивач не має постійного місця проживання та зареєстрованого місця проживання, перебування взагалі. А в квартирі, в якій проживає позивач і яка була обстежена Службою у справах дітей Обухівської районної державної адміністрації від 27 червня 2018 року, площею 40 кв.м., проживає три дорослих особи. Мати дитини об`єктивно вважає, що проживання хлопчика під час літніх та зимових канікул разом з батьком у таких умовах, може негативно вплинути на розвиток дитини, оскільки батько не має можливості створити дитині достатні матеріальні та комфортні умови проживання, необхідні для нормального розвитку дитини, в тому числі наявність її індивідуального простору. Окрім того, тривала зміна звичних умов проживання матиме наслідком порушення режиму дня, які можуть негативно позначитися на здоров`ї та самопочутті дитини, викликати тривожність.
Також, судом не враховано, що дитина страждає на функціональний закреп і йому потрібно зберігати постійну дієту, надавати медичні процедури, які позивач (батько дитини) не може надавати, оскільки не має відповідних навиків. При цьому, місячний дохід позивача складає 3 723,00 грн., після відрахувань податків складає 2 999,00 грн., він має значну заборгованість по аліментам (копія розрахунок заборгованості № 50642132/7), тобто ухиляється від матеріальної участі у виховані дитини. Це дає підстави вважати, що позивач не має можливості створити для дитини належні матеріальні умови, які б забезпечили нормальні умови проживання дитини у позивача протягом тривалого часу у період канікул, в тому числі забезпечити належне харчування та дозвілля дитини.
До того ж, судом не враховано, що відповідачка працює повний робочий тиждень та має можливість повноцінно спілкуватися з дитиною тільки на вихідних, однак встановлений судом графік обмежує її право на повноцінне спілкування з дитиною у вихідні дні. При цьому, встановивши у рішенні суду графік побачень дитини з батьком у період відвідування дитиною школи другі та четверті вихідні,  починаючи з 19:00 год. п`ятниці до 09:00 год. понеділка, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), судом першої інстанції не враховано, що позивач проживає в місті Українка Обухівського району Київської області, а початок занять у школі починається о 08:30 год., дорога з міста Українки до школи складає від 2 до 3 годин, що матиме наслідком необхідність дитині вставати о           6-00 годині ранку.
Вважає, що встановлюючи графік побачень з дитиною, суд першої інстанції, недостатньо повно та всебічно дослідив обставини справи та не врахував, що графік побачень має бути спрямований на найкраще забезпечення інтересів дитини, яке превалює над забезпеченням інтересів обох батьків, враховувати вік дитини, режим дня, потребу у відвідуванні дошкільного навчального закладу і розвиваючих гуртків.
В свою чергу, позивач (батько дитини) у запропонованому графіку побачень з дитиною, не довів, що саме такий спосіб участі батька у спілкуванні із дитиною буде найбільше відповідати інтересам дитини, і те, що графік побачень, встановлений Органом опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-11456/03 від 20 листопада 2015 року, не відповідає інтересам дитини та порушує його права.
 
Сторони у справі (позивач, відповідачка) подали відзиви на апеляційні скарги. 
 
У поданому відзиві відповідачка ОСОБА_3 вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою, посилаючись на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів наявності перешкод у побаченнях з дитиною. Листування між батьками дитини через електронну пошту, фото та 90 файлів, що надано позивачем, свідчить про те, що зустрічі батька з дитиною відбуваються і вона не чинить перешкод у спілкуванні батька з сином, батько систематично відвідував сина у дитячому садку. Просила врахувати, що хоча ОСОБА_1 і бажає виховувати сина, проте сам чинить психологічне насильство над дитиною, а саме: неповернення дитини матері (відповідь патрульної поліції на запит), свідчення патрульного поліції ОСОБА_5 про нанесення тілесних ушкоджень у стані алкогольного сп`яніння відповідачці у присутності малолітнього ОСОБА_6 , фіксація подій на CD диску відео, що ОСОБА_1 прийшов на зустріч з дитиною в алкогольному сп`яніння,  перелякав сина своїми діями, та принизив матір у присутності малолітньої дитини. Допускав неодноразове насильство в сім`ї - нанесення тілесних ушкоджень матері у присутності малолітньої дитини, про що свідчить кримінальне провадження. До того ж, батько дитини не несе фінансової відповідальності за розвиток сина, не сплачуючи аліменти та ухиляючись від їх сплати. Вважає, що позивач навмисно висловлює на свій розсуд висновок експертизи, трактуючи припущення можливої загрози для психіки дитини. Стосовно обгрунтувань запропонованого графіка зустрічей позивача просила врахувати, що позивач сам не дотримується графіка, запропонованого Службою у справах дітей, відвідує сина лише з 10.30 до 13.30-14.00 год. кожні вихідні, та не перебував на зустрічах жодного разу з 18.00 до 19.30 год. та в судовому засіданні підтвердив, що йому не зручно цей час. Що стосується часу у робочі дні, то ці зустрічі батька з сином не в інтересах дитини, тому що дитина вперше пішла до школи, та їй потрібно адаптуватись до навчального процесу, насамперед підготовка домашніх завдань, режим харчування, гігієни, відвідування додаткових занять. Про підтвердження хвороби дитини медичною довідкою також не завжди це можливо зробити через режим роботи лікаря. Забезпечення постійної роботи пристроїв зв`язку вона не може гарантувати, оскільки дитина буде знаходиться у школі, а вона на роботі.
Щодо розподілу судових витрат вважає, що суд першої інстанції при частковому задоволенні позову позивача на підставі частини 2 статті 141 ЦПК України дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половини вартості за проведення психологічної експертизи в розмірі 4303,00 грн..
 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_3 позивач просить апеляційну скаргу відповідачки відхилити, посилаючись на те, що усі твердження, викладені в апеляційній скарзі, є виключно свідомим намаганням ввести суд в оману з боку відповідачки. Позивач наполягає на тому, що саме небажання відповідачки вирішити справу по суті та в інтересах дитини, та штучне затягування розгляду справи направлено саме на існування неприязні щодо позивача, бажання перемогти його в усіх судових спорах, обмежити його та його родину спілкування з дитиною, незважаючи при цьому на його інтереси, а тільки задля власних егоїстичних потреб та самозадоволення. Саме ці дії та, зокрема, постійна нав`язлива присутність відповідачки при зустрічах позивача з дитиною, постійний принизливий контроль за спілкуванням батька з дитиною, нав`язування своєї присутності, зайвої «турботливості» та штучного «оберігання» дитини від батька призвели до того, що дитина, зростаючи з дворічного віку (коли сторони по спору розірвали шлюб) ближче до шестирічного віку, вже не може зустрічатися з батьком без присутності матері. Потрібно втручання психолога. Вважає, що з його сторони ведеться боротьба за інтереси та права дитини, родини позивача, та його власних прав. Ці права гарантовані багатьма законами України та міжнародними законами стосовно сімейного права та захисту прав дитини й охорони дитинства.
 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, поданої від свого імені, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_3 .
 
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 заперечували проти доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , просили задовольнити скаргу відповідачки.
 
Третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
 
У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги  підлягає частковому задоволенню.
 
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «М. С. проти України», п. 77).
 
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 Сімейного кодексу України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
 
Згідно частин другої, третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
 
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
 
Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. 
 
З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16 том 1).
 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 жовтня 2012 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції в місті Києві, розірвано (а.с. 19-20 том 1).
 
Після припинення шлюбу сторони певний час продовжували мешкати разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому дитина залишилась проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . 
 
Позивач у справі постійно проживає в АДРЕСА_3 .
 
Із поданих сторонами письмових доказів вбачається, що батьки не дійшли згоди щодо способів участі батька в спілкуванні з дитиною, яка проживає разом із матір`ю.
 
Про це свідчать неодноразові звернення сторін у справі до правоохоронних органів в період часу 2015 - 2017 роки. 
 
Заяви (звернення) позивача, що адресовані начальнику Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві, в подальшому Дарницького Управління поліції Головного Управління Національної поліції у місті Києві, стосувалися обмеження його батьківських прав у спілкуванні та вихованні сина зі сторони колишньої дружини (а.с. 9-10, 11-12, 13-14, 120- 121, 227 - 246 том 1, а.с. 231 том 2).
 
Із висновків, повідомлень Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві та Дарницького Управління поліції Головного Управління Національної поліції у місті Києві за результатами розгляду звернень ОСОБА_1 вбачається, що у ході проведених перевірок фактів порушення адміністративного чи кримінального законодавства громадянкою ОСОБА_3 не встановлено. Зазначено, що відносини мають цивільно-правовий характер, вирішення яких віднесено до компетенції судових органів України, та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися за захистом порушених прав, свобод чи інтересів до суду у порядку цивільного судочинства (а.с. 8, 15, 247-250 том 1, а.с. 1-26 том 2).
 
Відповідачка зверталась з приводу неповернення сина колишнім чоловіком, виникнення конфліктів з колишнім чоловіком під час зустрічей батька з дитиною (а.с. 77 том 2 , а.с. 145 том 3).
 
Вимоги позову ОСОБА_1 не визнавала відповідачка і у ході розгляду справи. Заперечуючи проти позову зазначала, що усі доводи позивача, викладені в позовній заяві, про вчинення нею, ОСОБА_3 , перешкод у вихованні дитини базуються на особистих, нічим необгрунтованих припущеннях, його неприязні до неї, та не відповідають дійсності, оскільки сам позивач врегулювати порядок побачень з дитиною не бажає, жодної пропозиції укласти договір про виконання ним батьківських прав щодо сина до неї не надходило. При цьому ним самим створюється сутички - це телефонні дзвінки пізно ввечері, виклик поліції, вимагання показати йому дитину та зустрічей з дитиною без попередньої домовленості, ініціювання привселюдних конфліктів з метою принизити відповідачку. До органу опіки та піклування позивач звернувся лише після пред`явлення позову про усунення перешкод у вихованні дитини. До затвердження графіка побачень судом, аби не провокувати конфліктів, вона дотримується рекомендованого Службою у справах дітей у висновку від 20 листопада 2015 року № 101-11456/03 графіка, регулярно надає ОСОБА_1 можливість проводити час із сином, відвідувати різні заклади, розважальні заходи. Позивач ОСОБА_1 щотижня бачиться з сином та проводить з ним не менше 3 годин кожного разу. Те, що вона не чинить перешкод у спілкуванні та побаченнях сина з батьком підтверджується і скриншотами з листування ОСОБА_1 та ОСОБА_7 через електронну пошту, де ОСОБА_1 періодично висловлює різні претензії, наприклад, щодо перенесення ОСОБА_3 побачень, запізнень на побачення, втім сам у переписці зазначає, що ОСОБА_3 запізнюється на побачення по графіку. Також на повідомлення ОСОБА_3 про те, що вони із сином їдуть відпочивати в Карпати , ОСОБА_1 відписує, вказуючи, що така поїздка порушуватиме графік, встановлений службою у справах дітей, що змусило її повернути квитки на поїзд та скасувати путівку у санаторій. Крім того, сприяючи ОСОБА_1 , вона сама пропонує додаткові дати або у разі перенесення зустрічей, пропонує іншу дату. 
Не заперечувала, що деякі відхилення від графіку є, однак вони зумовлені не її діями щодо перешкоджання у спілкуванні, побаченнях батька з сином, а поважними причинами, такими як: хвороба, погане самопочуття дитини, обмеження, пов`язані з режимом дня дитини (регулярне дієтичне харчування, сон декілька разів на добу, процедури, приписані лікарем). 
Вказувала, що бажаючи аби ОСОБА_1 брав участь у житті, вихованні сина, вона намагається не зважати і на агресивну  поведінку ОСОБА_1 , з наведенням ситуацій від 07 січня 2018 року у розважальному центрі, що підтверджується відеозаписами з камер спостереження ТРІХ «Арт Молл», від 22 серпня 2015 року щодо її побиття позивачем ОСОБА_1 . Події, що сталися 22 серпня 2015 року між колишнім подружжям, з навмисним заподіянням ОСОБА_1 легкого тілесного ушкодження ОСОБА_3 , що спричинило короткочасний розлад її здоров`я, підтвердила вироком Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року (справа № 753/70/17). 
Просила врахувати, що неправомірна агресивна поведінка ОСОБА_1 по відношенню до неї в присутності малолітньої дитини негативно впливає на виховання сина та його соціалізацію, оскільки діти у віці двох - чотирьох років адаптуються до суспільства із використанням механізмів наслідування, що означає копіювання поведінки дорослих без їх оцінки. Такі протиправні насильницькі дії позивача стосовно відповідачки свідчать і про нехтування позивачем обов`язку, передбаченого статтею 150 СК України, зокрема, щодо зобо`язання виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.  
З приводу звернень позивача до поліції зазначала, що метою більшості таких звернень є надокучити відповідачці, оскільки колишній чоловік програв їй чотири судові процеси - щодо розірвання шлюбу, поділу майна, стягнення аліментів та відшкодування шкоди, завданої відкликанням нею згоди на виїзд сина з ОСОБА_1 за кордон, а також змусити її витрачати ресурси на судову, адміністративну тяганину, а вказані у них відомості не підтверджують обставин здійснення нею перешкод ОСОБА_1 щодо участі у вихованні дитини.
В частині виконання позивачем батьківських обов`язків вказувала, що позивач взагалі не несе й найменшої фінансової відповідальності за розвиток сина, не бере участь у додаткових витратах, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі, визначеному судовим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від                       26 лютого 2016 року (справа № 753/19791/15-ц) -  (а.с. 71-74 том 2, а.с. 86, 87-88, 89-91 том 3).
Не погодилась із запропонованим позивачем графіком зустрічей батька з сином, посилаючись на те, що такий графік не відповідає інтересам сина, а щотижнева зміна місця проживання дитини, її оточення не буде сприяти інтересам дитини, може негативно впливати на неї. 
Звернула увагу, що позивач ОСОБА_1 свого житла у місті Києві не має, проживає в однокімнатній квартирі разом зі своїм батьком у місті Українка Київської області, де для сина не створено належних умов. 
За результатом вирішення спору просила врахувати графік побачень, запропонований  Службою у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації у висновку від 20 листопада 2015 року, з уточненнями, наведеними у даному відзиву на позов, в частині зустрічей батька у дні народження дитини, державних свят, повернення дитини, способу сповіщання батька у разі хвороби сина та скасування зустрічей, а також відпочинку дитини з батьком (а.с. 76-84 том 3).
Із долученого відповідачкою до відзиву на позовну заяву судового рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2016 року (справа                              № 753/18906/15-ц), залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від                 14 грудня 2016 року, вбачається, що судом вирішено спір за пред`явленим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди (а.с. 96-100, 101-102 том 3). 
У цій справі предметом перевірки були обставини скасування відповідачкою раніше наданої нотаріальної згоди від 30 червня 2015 року на тимчасовий виїзд за кордон - до Російської Федерації, у період з 1 по 20 вересня 2015 року, малолітнього сина ОСОБА_9 з метою відпочинку у супроводі батька. За пред`явленими вимогами ОСОБА_1 такі дії колишньої дружини він вважав неправомірними, такими, що порушили право батька на спілкування та відпочинок з дитиною, зашкодили інтересам самої дитини та завдали йому моральної та матеріальної шкоди.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 за недоведеністю, Дарницьким районним судом міста Києва у рішенні від 28 січня 2016   року (справа № 753/18906/15-ц) встановлено, що відповідачка ОСОБА_10 діяла законно, добросовісно, розумно та в інтересах дитини і своїми материнськими правами на шкоду батьку дитини не зловживала. Були предметом дослідження та знайшли своє підтвердження у рішенні суду доводи відповідачки про те, що скасування нею згоди на виїзд дитини за кордон було зумовлене неправомірними і агресивними діями позивача по відношенню до неї.
Звернення відповідачки до правоохоронних органів по факту умисного заподіяння ОСОБА_1 легкого тілесного ушкодження ОСОБА_3 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015100020007644 від 06 вересня 2015 року, підтверджується обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 (а.с. 124-126 том 3).
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року (справа № 753/70/17), залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від     03 липня 2019 року,  ОСОБА_11 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначено йому покарання у виді 200 (двухсот) годин громадських робіт. На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України  ОСОБА_11  від призначеного покарання звільнено в зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, матеріальну шкоду в розмірі 5184, 00 (п`ять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні та 40000,00 (сорок тисяч) гривень, що складають витрати на правову допомогу (а.с. 5-20 том 5).
 
Спірне питання щодо участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина  дитини -  ОСОБА_6 розглянуто Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією як органом опіки та піклування під час розгляду справи та подано до суду висновок № 101-11456/03 від 20 листопада 2015 року (а.с. 46-47 том 1).
 
З метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини орган опіки та піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації рекомендував визначити батьку  ОСОБА_1 участь у вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступним графіком: ІІ, ІV субота місяця з 10.30 години до 13.30 години та з 18.00 до 19.30;  І, ІІІ неділя місяця з 10.30 години до 13.30 години та з 18.00 до 19.30; відпочинок дитини з батьком протягом 10 днів - за попередньою домовленістю між батьками; святкові дні протягом календарного року та день народження дитини - по черзі між батьками; присутність матері дитини під час зустрічей - за попередньою домовленістю між батьками. Із зобов`язанням ОСОБА_1 дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини - ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 із зобов`язанням не перешкоджати батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - ОСОБА_1 .
 
Службою у справах дітей проводилось обстеженння умов проживання сторін у справі за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_4 .
 
Згідно актів Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації як представника органу опіки та піклування вбачається, що для проживання дитини в квартирі АДРЕСА_5 створені всі необхідні умови. У разі відвідування дитини житла за адресою: АДРЕСА_6 , то в ній також створені всі необхідні умови для проживання, виховання дитини (а.с. 48, 49 том 1).
 
За висновком служби у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації, що міститься в комісійному акті № 37 від 27 червня 2018 року про обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 , санітарно-гігієнічні умови квартири відповідають нормам, батьком створені належні умови для повноцінного фізичного та психологічного розвитку своєї дитини ОСОБА_6 (а.с. 217 том 3).
 
Для встановлення індивідуально-психологічних та поведінкових особливостей малолітнього ОСОБА_6 , сумісності дитини з кожним із батьків, а також виявлення наявності або відсутності ознак психотравмувального впливу на ОСОБА_6 конфліктної ситуації між батьками судом першої інстанції призначалась судова психологічна експертиза (а.с. 109-110 том 1).
 
За результатами проведення судової психологічної експертизи судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Семенець А.В. складено висновок № 1914/16-61 від 18 жовтня 2017 року (а.с. 203-207 том 1).
 
Із дослідницької частини висновку вбачається, що з метою встановлення індивідуально-психологічних та поведінкових особливостей малолітнього ОСОБА_6 , особливості його ставлення та прихильності до кожного з батьків, а також виявлення наявності або відсутності ознак психотравмувального впливу на ОСОБА_6 за обставин (конфлікт між батьками), що розглядається у справі, з підекспертним ОСОБА_4 проведено психологічне інтерв`ювання у ході комунікативної взаємодії із експертом, аудіовізуальна психодіагностика та діагностичне дослідження з використанням проективного психодіагностичного інструментарію.
 
За висновком судового експерта ОСОБА_12 ставлення дитини ОСОБА_6 до батька ОСОБА_1 є амбівалентним. У сприйнятті підекспертного батько ОСОБА_1 має як позитивний образ - емоційна значимість, вагомість, авторитетність, приналежність до емоційно-значимого референтного кола   ОСОБА_1 , так і негативний образ -«плохой», все забрал из нашего дома и уехал в другую квартиру», «забрал даже телевизор» тощо. Проте формування сприйняття образу батька та ставлення до нього здійснюється ОСОБА_4 через власний безпосередній досвід взаємодії із ним та з урахуванням опосередкованого сприйняття через матір - ОСОБА_3 .
У сприйнятті дитини ОСОБА_6 його мати ОСОБА_3 належить до емоційно-значимого референтного кола. Підекспертний відчуває з нею тісний емоційний зв`язок та близькість.
Наявна ситуація (конфлікт між батьками) має негативний характер для   ОСОБА_6 , що проявляється у вигляді дратівливості, розпачу, виражених емоційних коливань негативного забарвлення, плачу, небажання виконувати настанови батьків або робити категорично протилежне тощо.
Прихильність дитини ОСОБА_6 до матері носить помітно індиферентний характер, що зумовлене сприйняттям дитиною материнської любові та турботи як безумовної, базової та «за замовчуванням». 
Прихильність дитини ОСОБА_13 до батька ОСОБА_1 проявляється у прагненні більш частих зустрічей з батьком, прагненні ділитися з ним своїми бажаннями, оскільки підекспертний отримує від батька  емоційний «зворотній зв`язок» у вигляді вдячності йому за таку довіру та допомоги або спроб допомогти у реалізації цих бажань.
За умов ситуації, яка склалася, вбачаються ознаки негативного психотравмувального впливу на психіку дитини ОСОБА_6 , що проявляється у вигляді дративлівості, розпачу, вираження емоційних коливань негативного забарвлення, плачу, небажання виконувати настанови батьків або робити категорично протилежне та може призвести до знецінення дитиною особистостей батьків ( зміна ставлення до батьків, ображення батьків нецензурними, лайливими словами тощо); потенційно має гостро негативний психотравмувальний влив на подальше формування юної особистості в умовах вікової не сформованості механізмів психологічного захисту у під експертного; високоймовірно детермінуватиме істотний негативний вплив на формування подальшої статево-рольової ідентифікації особистості ОСОБА_6 у майбутньому; може спричинити нівелювання авторитету кожного з батьків в системі цінностей дитини та закріплення викривлених або неприйнятних форм поводження та ставлення до інших людей у якості соціально-допустимих норм поведінки.
 
Сторонами надані характеристики з місця роботи, проживання, навчання дитини, в яких надана оцінка ділових і моральних якостей батьків дитини. 
 
Із службової характеристики № 1683 від 17 листопада 2015 року Всеукраїнського благодійного фонду «Соціальне партнерство» вбачається, що ОСОБА_11 працює виконавчим директором ВБФ «Соціальне партнерство» з 09 лютого 2015 року, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 217 том 1).
 
Відповідачка ОСОБА_3 з листопада 2010 року працює на посаді менеджера з дослідження ринку та виявлення суспільної думки в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бі-фарм», зарекомендувала себе як відповідальний і дисциплінований працівник (а.с. 48 том 2).
 
Згідно даних характеристики № 79 від 19 січня 2017 року з місця проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_6 експлуатаційної компанії ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» повідомила, що скарг та зауважень з боку сусідів не надходило, громадський порядок не порушувала (а.с. 49 том 2).
 
Із довідки № 04-08/2д від 18 січня 2017 року дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 550 Управління освіти Дарницької районної адміністрації у довідці № 04-08/2д від 18 січня 2017 року вбачається, що за час відвідування з 06 вересня 2016 року ОСОБА_4 дошкільного навчального закладу приводить та забирає дитину, сплачує за харчування дитини в закладі, приймає активну участь у житті групи № 14  мати -  ОСОБА_3 (а.с. 50 том 2).
 
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач визнав обставини, що на час вирішення спору за пред`явленим ним позовом він зустрічається із сином, притримуючись графіка, визначеного Службою у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації у висновку № 101-11456/03 від 20 листопада 2015 року, з яким він не згоден.
 
Спільний відпочинок батька разом з сином зображено на фотокартках(а.с. 154-168 том 3). 
 
Скріншоти переписки засобами електронного та поштового зв`язку, що надані сторонами для долучення до матеріалів справи на доведеність своїх вимог, заперечень, підтверджують також обставини зустрічей батька з сином (а.с. 156-166, 167-169, 201-203, 212 -219, 220-221 том 2, а.с. 2-7, 11-35, 55, 58-60, 129-139 том 3).
 
Під час розгляду справи судом оголошувалась перерва для врегулювання батьками спору щодо участі у вихованні дитинимирним шляхом (а.с. 242 том 2). В матеріалах справи міститься проект мирової угоди, запропонований позивачем у справі (а.с. 61-66 том 3).  Між сторонами у справі мирової угоди не досягнуто.
 
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судова колегія виходить з такого.
 
Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 159 СК України встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи. 
Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
 
Встановлені фактичні обставини справи на підставі поданих учасниками справи доказів свідчать про те, що між батьками малолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки і у добровільному порядку досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні із нею сторони не можуть.
 
Позивач, який є батьком дитини, піклується про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, працевлаштований та має належні житлові умови.
 
Обставин, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, колегією суддів не встановлено.
 
Твердження відповідачки про зловживанням позивачем алкогольними напоями  не доведені. За відомостями Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія», що зазначені у довідці № 358762 від 18 лютого 2016 року, ОСОБА_11 за даними облікової документації під наркологічним диспансерного-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 218 том 1).
 
Таким чином, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, колегією суддів не встановлено, відповідачкою не доведено, та матеріали справи таких доказів не містять.
 
Вирішуючи спір щодо участі у вихованні та порядку зустрічей батька з сином, колегія суддів бере до уваги передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи, а також керується тим, що встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
 
На підставі досліджених письмових доказів колегією суддів встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує спілкування з батьком. Прихильність дитини ОСОБА_13 до батька ОСОБА_1 , що проявляється у прагненні більш частих зустрічей з батьком, прагненні ділитися з ним своїми бажаннями підтверджується висновком судової психологічної експертизи № 1914/16-61 від 18 жовтня 2017 року.
 
При вирішенні питання про періодичність побачень батька з сином, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання батька, колегія суддів враховує, що на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг молодшого шкільного віку.
 
Наданий Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією як органу опіки та піклування висновок № 101-11456/03 від 20 листопада 2015 року щодо розв`язання спору, з яким погодилась відповідачка, з уточненнями, наведеними у відзиву на позов, не враховує вікових змін дитини, його розвитку та потреб відповідно до її віку на час вирішення спору судом, а тому рекомендовані у ньому дні та години побачень батька з сином не можуть бути покладені судом в основу висновку при вирішенні спору щодо участі батька у вихованні сина, що є підставою для самостійного визначення судом  кількості і тривалості побачень батька з сином (графік побачень).
 
Визначаючи порядку побачень батька з дитиною, колегією суддів встановлено, що вік дитини потребує відвідування шкільного навчального закладу, що унеможливлює проведення зустрічей з батьком у будні дні, а тому з урахування конкретних обставин справи колегія суддів дійшла висновку про встановлення графіку побачень батька з сином у вихідні дні, а саме шляхом визначення періодичних побачень кожну другу, четверту суботу місяця та першу, третю неділю кожного місяця з 11-00 години до 20-00 години, із забезпеченням додаткових побачень батька з сином у святкові дні і день народження дитини.
 
Наявності конфлікту та неприязних відносин між батьками обумовлює проведення побачень батька з сином поза межами місця постійного проживання дитини без присутності матері, що забезпечить позивачу можливість вільно і без створення стресової та напруженої ситуації для дитини спілкуватися з нею. 
 
Обстежені службою у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації умови проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 , з відображенням в акті № № 37 від 27 червня 2018 року фактів про те, що санітарно-гігієнічні умови квартири відповідають нормам, батьком створені належні умови для повноцінного фізичного та психологічного розвитку своєї дитини ОСОБА_6 , надають можливість відвідування дитиною місця проживання батька за вказаною адресою.
 
Вимога позивача про забезпечення реалізації його батьківських прав шляхом щотижневих побачень, починаючи з 19:00 год. п`ятниці до 09:00 год. понеділка за його місцем проживання, з відведенням сина до школи в понеділок, не відповідають якнайкращим інтересам дитини, оскільки передбачають щотижневі переміщення дитини з її постійного місця проживання у місті Києві до місця проживання батька, який   проживає у місті Українка Обухівський район Київської області, та не сприятимуть дотриманню звичних умов для дитини щодо організації, розпорядку повсякденного життя дитини і навчального процесу.
 
Колегія суддів вважає доцільним також визначити і час для спільного відпочинку батька з сином на території України у літній час: перша половина червня - 10 днів, друга половина липня - 15 днів, перша половина серпня - 15 днів , а також протягом другої половини осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 11-00 години першого дня вказаного періоду до 20-00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, із зобов`язанням позивача повідомляти ОСОБА_3 про місце перебування сина ОСОБА_6 . При організації спільного відпочинку батька з сином обов`язковою умовою є врахування стану здоров`я дитини. За результатами домовленості між батьками дозволяється змінювати період відпочинку дитини з батьком.
 
Надання можливості спільного відпочинку батька з сином відповідатиме не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, а й інтересам дитини, оскільки належні умови для його тимчасового проживання у батька наявні, а відвідування нового міста на території України сприятиме розширенню його кругозору, отриманню нових навичок та досвіду.
 
Встановлений колегією суддів спосіб участі батька у вихованні дитини не виключає можливості спілкування батька з сином за допомогою засобів зв`язку, а також вирішення батьками спільно інших питань, що стосуються виховання дитини. Обставини обмеження прав позивача у спілкуванні з сином за допомогою засобів зв`язку, а також з вирішення питань щодо вибору місця занять і розвитку дитини (школа, секцій розвитку дитини тощо) не знайшли підтвердження при розгляді справи, а тому в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню.
 
Не ґрунтується на вимогах закону і заявлена вимога позивача про визнання протиправними дій ОСОБА_3 щодо перешкоджання (незаконних обмежень) батькові, ОСОБА_1 , у побаченнях з сином та участі у його вихованні та праві дитини побачень зі своїми родичами зі сторони батька, оскільки висловлені відповідачкою заперечення проти запропонованого позивачем способу участі у вихованні сина, у тому числі і у позовній заяві, не мають ознак протиправності з боку матері дитини, а є причиною спору, що виник між батьками щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні, який вирішується судом. 
 
З врахуванням встановлених обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав.
 
Враховуючи складні стосунки між батьками дитини, колегія суддів при визначені способу участі одного з батьків у вихованні дитини задля уникнення конфліктних ситуацій між батьками дитини та забезпечення прав та інтересів дитини покладає на  ОСОБА_1 обов`язок дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини - ОСОБА_3 , а на ОСОБА_3 обов`язок не перешкоджати батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - ОСОБА_1 . 
 
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає,  що визначений судом спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб чи у випадку виникнення негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, може бути змінений в майбутньому за позовом одного з батьків за наявності відповідних підстав.
 
Неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
 
Відповідно до положень пункту 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Оскільки позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) підлягає стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 243 гривні 60 коп. Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, які сплачені відповідачкою в сумі 8 606,00 грн., що підтверджується квитанцією № 111 від 11 квітня 2016 року, у відповідності до частини другою статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на обидві сторони, з відшкодуванням позивачем на користь відповідачки половини вартості за проведення судової експертизи в розмірі 4 303,00 грн. (а.с. 202 том 1, а.с. 249 том 3).
 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини шляхом встановлення порядку зустрічей з дитиною задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні сина,  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 
друга, четверта субота місяця з 11-00 години до 20-00 години без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за бажанням дитини; 
перша, третя неділя місяця з 11-00 години до 20-00 години без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за бажанням дитини;
день народження ОСОБА_6 з 14-00 години до 18-00 години кожен парний рік без присутності матері ОСОБА_3 ;
святкові дні кожен парний рік з 12-00 години до 20-00 години без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за бажанням дитини.
Відпочинок дитини з батьком  на території України, з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері у літній час: перша половина червня - 10 днів, друга половина липня - 15 днів, перша половина серпня - 15 днів з 11-00 години першого дня вказаного періоду до 20-00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування сина ОСОБА_6 .
Другу половину осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 11-00 годину першого дня вказаного періоду до 20-00 години останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, з повідомленням ОСОБА_3 про місце перебування ОСОБА_4 .
За результатами домовленості між батьками період відпочинку дитини з батьком  може бути змінений.
Зобов`язати ОСОБА_1 дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини - ОСОБА_3 .
Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини - ОСОБА_1 . В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половину вартості за проведення судової експертизи в розмірі 4 303,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
 Головуючий                                                                      
 
Судді: