ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3549/20 Справа № 201/7264/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
                суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2020 року справі за позовом  ОСОБА_1 до комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради про скасування наказу №43-к від 12 квітня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

       У липні 2018 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради (далі - КВНЗ «ДБМК» ДОР) про скасування наказу №43-к від 12 квітня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди.
       Вказувала, що була поновлена на посаді практичного психолога у КВНЗ «ДБМК» ДОР рішенням суду із погіршенням умов праці, із наказом №43-к від 12 квітня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності не погоджується, вважає його незаконним та виданим з надуманих та штучних підстав, стверджує про тиск та переслідування з боку адміністрації коледжу.
       Зазначала, що журнал попередньої реєстрації звернень до практичного психолога заведено відповідачем незаконно. Крім того, вона є викривачем корупційної діяльності, користується імунітетом ст.53 Закону України «Про запобігання корупції», та вважає, що діями відповідача їй завдано моральних страждань.
       Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд скасувати наказ КВНЗ «ДБМК» ДОР №43-к від 12 квітня 2018 року та стягнути моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. на її користь.
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в скасуванні догани, визнати незаконним та скасувати наказ №43-к від 12 квітня 2018 року КВНЗ «ДБМК» ДОР про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та оголошення догани практичному психологу.
       Апеляційна скарга мотивована наступним: судом не враховано, що позивача поновлено на робочому місці із значним погіршенням умов праці, до моменту звільнення вона працювала в кабінеті з комфортною обстановкою, де вона самостійно здійснила ремонт та мала все необхідне для роботи, в той час як після поновлення їй для роботи надано пристосоване приміщення на першому поверсі гуртожитка за двома темними коридорами, де був ізолятор для хворих студентів, робоче місце не забезпечено всім необхідним; суд не врахував, що посадова інструкція не підписана позивачем, оскільки відповідач навмисно не надавав їй документи; після поновлення їй зменшено заробітну плату; посадова інструкція не була узгоджена позивачем з керівником; всі запити позивача про забезпечення належних умов праці проігноровано відповідачем у зв`язку з упередженим ставленням; всі акти та доповідні складалися зацікавленими особами; відповідач не мав права вживати дисциплінарні стягнення до позивача, оскільки вона знаходилась у судових тяжбах з відповідачем; спірний наказ є незаконним та упередженим,тому підлягає скасуванню.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в оскаржуваній частині.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2018 року по справі №200/1648/17 скасовано наказ №01-к від 06 січня 2017 року про звільнення, ОСОБА_1 поновлено на посаді практичного психолога в КВНЗ «ДБМК» ДОР. Наказом №27-к від 07 березня 2018 року ОСОБА_1 поновлено на посаді.
       14 березня 2018 року ОСОБА_1 було запропоновано під підпис ознайомитись із посадовою інструкцією практичного психолога. ОСОБА_1 не підписала посадову інструкцію, внаслідок цього, посадовими особами КВНЗ «ДБМК» ДОР було складено акт №7 «Про відмову ОСОБА_1 від підпису посадової інструкції» (а.с.95).
       Судом першої інстанції також встановлено, що свідок ОСОБА_2 підтвердила, що нею, як заступником директора з гуманітарної освіти та виховання, на підставі численних скарг студентів та співробітників коледжу надано письмове розпорядження від 29 березня 2018 року, яким вона зобов`язувала практичного психолога ОСОБА_1 звітувати про виконану роботу за період з 07 березня 2018 року по 29 березня 2018 року, але ОСОБА_1 звіт не надала.
       Зі змісту журналу попередньої реєстрації звернень до практичного психолога (а.с.81-84) судом першої інстанції було встановлено, що практичний психолог ОСОБА_1 не надала консультації студентам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , співробітникам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , чим порушила пункти 2.1, 2.3 та 2.6 посадової інструкції практичного психолога.
       Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення з цього приводу (а.с.21), однак, вона відмовилась надавати письмові пояснення, про що складено акт №31 від 12 квітня 2018 року (а.с.88).
       12 квітня 2018 року ОСОБА_1 оголошено догану наказом №43-к від 12 квітня 2018 року (а.с.92-94) на підставі доповідної записки заступника директора з гуманітарної освіти та виховання ОСОБА_2 від 03 квітня 2018 року, акту «Про відмову ОСОБА_1 від підпису розпорядження» від 29 березня 2018 року, «Журналу попередньої реєстрації звернень до практичного психолога», заяв ОСОБА_6 від 16 березня 2018 року та 19 березня 2018 року, заяви ОСОБА_7 від 23 березня 2018 року, заяви ОСОБА_8 від 23 березня 2018 року про неможливість отримати консультацію.
       Позивач зверталась до правоохоронних органів із заявами, у яких вказувала на корупційні правопорушення з боку адміністрації КВНЗ «ДБМК» ДОР, заява до НАЗК від 14 квітня 2018 року (а.с.180).
       Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу КВНЗ «ДБМК» ДОР №43-к від 12 квітня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту журналу попередньої реєстрації звернень до практичного психолога вбачається, що позивач не надала консультації студентам  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , співробітникам   ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 , чим порушила пункти 2.1, 2.3 та 2.6 посадової інструкції практичного психолога; позивач не надала жодних належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалось виконання покладених на нею пунктами 2.1, 2.3 та 2.6 посадової інструкції практичного психолога посадових обов`язків; заходи дисциплінарної відповідальності до ОСОБА_1 застосовані до повідомлення нею про корупційні правопорушення посадових осіб КВНЗ «ДБМК» ДОР, у зв`язку із чим відсутній зв`язок між негативними заходами впливу та повідомленням позивачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
       Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
       Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.
       Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення, якими є догана і звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
       Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
       У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями) від 06 листопада 1992 року № 9 зазначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
       Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
       Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ №43-к від 12 квітня 2018 року про оголошення ОСОБА_1 догани за систематичне невиконання посадових обов`язків, винесений КВНЗ «ДБМК» ДОР з дотриманням вищенаведених норм трудового законодавства. Вказаний наказ був винесений у зв`язку із неналежним виконанням працівником своїх обов`язків, передбачених посадовою інструкцією практичного психолога КВНЗ «ДБМК» ДОР, а саме: позивачем порушено пункти 2.1, 2.3 та 2.6 зазначеної інструкції, позивач не надала консультації студентам ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , співробітникам   ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 , про що свідчать відповідні заяви вказаних осіб та службові записки.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що посадова інструкція не підписана позивачем, оскільки відповідач навмисно не надавав їй документи, посадова інструкція не була узгоджена нею з керівником, є необґрунтованими, оскільки акт №7 від 14 березня 2018 року, складений заступником директора з гуманітарної освіти та виховання ОСОБА_2 , заступником директора з навчально-виробничої роботи Федорці О.С., старшим інспектором з кадрів Орел Н.А., свідчить про те, що 14 березня 2018 року ОСОБА_10 відмовилася підписувати посадову інструкцію, підстав вважати, що викладені в акті обставини не відповідають дійсності, колегія суддів не вбачає. 
       Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що посадова інструкція є організаційно-правовим документом, в якому визначено основні завдання, обов`язки, права і відповідальність працівника при виконанні роботи на певній посаді (за відповідною професією), посадова інструкція має бути розроблена для всіх посад, передбачених штатним розписом, при цьому приписи ст.29 КЗпП України передбачають обов`язок роботодавця ознайомити працівника з посадовою інструкцією, в той час як узгодження посадової інструкції з працівником, як на тому наполягала апелянт, нормами діючого трудового законодавства не передбачено.
       Посилання апелянта на упереджене ставлення керівництва та на те, що відповідач не мав права вживати дисциплінарні стягнення до позивача, оскільки вона знаходилась у судових тяжбах з відповідачем, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наявність інших судових процесів між сторонами не впливає на трудові правовідносини сторін та не може бути підставою для обмеження прав сторін та їх обов`язків, якщо такі права та обов`язки прямо передбачені нормами трудового законодавства. 
       Колегія суддів вважає також безпідставними доводи апелянта про упереджене ставлення до неї відповідача, оскільки дії останнього відповідають 147-149 КЗпП України, а посилання ОСОБА_10 на упереджене ставлення відповідача, фактично випливає з незгоди позивача з наказом, що є предметом спору.
       Доводи апеляційної скарги про те, що після поновлення відбулося значне погіршення умов праці позивача, раніше вона працювала в більш комфортних умовах, колегія суддів до уваги не приймає, зважаючи на те, що позивач не довела, що такі умови перешкоджали їй здійснювати її посадові обов`язки, зазначені апелянтом обставини не стосуються предмета доказування у даній справі.
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 10 квітня 2020 року.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                                Макаров М.О.