Номер провадження: 22-ц/813/5572/20 
Номер справи місцевого суду: 947/73/20
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника житлово-будівельного кооперативу «Приморський-15» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 січня 2020 року про відмову у видачі судового наказу (одноособово суддя Калініченко Л.В.) у цивільній справі за заявою  житлово-будівельного кооперативу «Приморський-15» про видачу судового наказу щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 14 683,08 гривень, інфляційних втрат у розмірі 33 095,66 гривень, 3% річних у розмірі 1 284,06 гривень,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
03.01.2020 року житлово-будівельний кооператив «Приморський – 15» (далі-ЖБК) звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 14 683,08 гривень, інфляційних втрат у розмірі 33 095,66 гривень, 3% річних у розмірі 1 284,06 гривень. 
Ухвалою Київського районного суду від 08.01.2020 року ЖБК відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу.
ЖБК не погодився з ухвалою суду від 08.01.2020 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу судового наказу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга представника ЖБК зазначає: 
ЖБК забезпечує комунальними послугами квартиру АДРЕСА_1 , в якій мешкають боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію від 26.12.2019 року. Боржники не вносять плату за надані житлово-комунальні послуги, якими фактично користується, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2017 року по 30.11.2019 року в сумі 14 683, 08 гривень.
У відповідності до Статуту ЖБК, власнику житла належить не лише право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ще й утримання своєї власності незалежно від місця проживання чи перебування, споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й інші послуги) визначається за затвердженими, у встановленому порядку, тарифами, споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця,що настає за розрахунковим,якщо договором не встановлено інший строк.
Відмовляючи у видачі судового наказу суд зазначив, що заявником в обґрунтування заявлених вимог до заяви не надані докази на підтвердження наявності у нього договірних правовідносин із боржниками, із посиланням на ст. 633 ЦК України, тобто відсутність публічного договору.
Суд не надав оцінки фактичним обставинам справи, зокрема щодо правового статусу заявника та правових підстав здійснення статутної діяльності з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, внаслідок чого залишив поза увагою доводи заявника про обґрунтованість нарахування ЖБК внесків.
В багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , створено ЖБК та визначені форми управління, що є підтвердженням факту надання власниками квартир у багатоквартирному будинку повноважень ЖБК щодо утримання й використання спільного майна зазначеного багатоквартирного будинку. 
Суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, норми спеціальних законів, які регулюють правовідносини між ЖБК та співвласником, а саме, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закон України «Про кооперацію», що призвело до порушення прав та законних інтересів інших співвласників багатоквартирного будинку в особі ЖБК.
З метою належного управління/утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, ЖБК з 2000 року розпочав укладення відповідних договорів із постачальниками житлово-комунальних послуг, а також сформував штат працівників. ЖБК, як суб`єкт цивільних (господарських) правовідносин, прийняв на себе обов`язки перед постачальниками з оплати, в межах укладених договорів, за надані комунальні послуги.
01.11. 2000 р. між ЖБК та КП «Одесводоканал» укладено договір № 4001/1 на виконання послуг по постачанню питної води, а 04.05.2018 р. між ЖБК та філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «Інфокс» укладено договір № 124/1 на виконання послуг встановлення обмежувачів та відновлювані роботи у системі центрального водовідведення. 12.06.2008 р. між ЖБК і ВАТ Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» укладено договір № 2424 про постачання за плату електричної енергії. 01.11.2008 р. між ЖБК і КП «Теплопостачання міста Одеси» укладено договір № 4373 про постачання теплової енергії за встановленими тарифами. 01.01.2009 року між ЖБК і ТОВ «Союз» укладено договір № 86ЮЖ/КУ90 на вивезення твердих побутових відходів. 01.01.2019 р. між ЖБК «Приморський-15» та ПП «Яровенко» укладено договір підряду на технічне обслуговування та ремонт ліфтів. 01.03.2019 р. між ЖБК та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № МАР-03 про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку та консультування. 21.11.2019 р. між ЖБК та ТОВ «Альтум Сервіс» укладено договір про обстеження вентиляційних каналів на придатність їх до експлуатації.
Між ЖБК і боржниками виникли правовідносини щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Боржники, як члени кооперативу, зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, отже відсутність прямих договорів між ЖБК та боржниками не є підставою для звільнення останніх від обов`язку сплатити ЖБК понесені ним витрати.
Боржники  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованості з оплати за надані житлово – комунальні послуги, інфляційних втрат і 3% річних від простроченої суми виходив з того, що заявником, в обґрунтування заявлених вимог, не надані до заяви докази на підтвердження наявності у нього договірних правовідносин із 
боржниками (а.с. 18 – 18 зворот). 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України. Із заявою про видачу  судового наказу  може звернутися  особа,  якій належить  право вимоги, а також  органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ст. 160 ЦПК України).
Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахування індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України). 
Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ст. 163 ч.ч.1-3 ЦПК України).
03.01.2020 року ЖБК звернувся із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, зі змісту якої вбачається, що ЖБК забезпечує комунальними послугами квартиру боржників. До заяви ЖБК надав: копію заяви з додатками для боржника; оригінал платіжного доручення №58 від 20.12.2019 року про сплату судового збору; довідку про заборгованість боржника за надані послуги; довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у жилому приміщенні осіб; копію довіреності представника; копію свідоцтва про право зайняття представника ЖБК адвокатською діяльністю і розрахунок заборгованості 3% річних та інфляційних втрат (а.с.1-11).
ЖБК, обґрунтовуючи право на звернення із заявою про видачу судового наказу 
щодо стягнення витрат за надані житлово-комунальні послуги у заяві зазначив, що ЖБК забезпечує комунальними послугами будинок АДРЕСА_2 , в тому числі квартиру боржників.
На підтвердження зазначених обставин, до заяви, як того вимагає ч.3 ст. 163 ЦПК України, ЖБК не надав: копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (Статут ЖБК, рішення про затвердження розміру зборів тощо).
До апеляційної скарги представник ЖБК додала письмові докази в копіях, що частково підтверджують обставини, якими ЖБК обґрунтовує свої вимоги (копії договорів, укладених між ЖБК і виконавцями комунальних послуг, а.с.38-63).
Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні);  управитель;  виконавці комунальних послуг.
При цьому, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, а колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України (ст. 165 ч.1 п.1 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ЖБК, всупереч ст. 163 ЦПК України, не надав разом із заявою про видачу судового наказу докази на підтвердження існування договірних відносин для стягнення грошової заборгованості (копії договорів про надання комунальних послуг, укладених між виконавцями відповідних послуг і управителем багатоквартирного будинку для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, що були чинні в період з січня 2017 року по листопад 2019 року), а також інші документи або їх копії, що підтверджували б обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (письмові докази того, що ЖБК є суб`єктом господарювання і управителем житлового будинку АДРЕСА_2 ; копію статуту ЖБК і рішення про встановлення розміру зборів за послуги, що надаються тощо), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу.
Доводи представника ЖБК у скарзі що: суд не надав оцінки фактичним обставинам справи, зокрема щодо правового статусу заявника та правових підстав здійснення статутної діяльності з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, внаслідок чого залишив поза увагою доводи заявника про обґрунтованість нарахувань ЖБК внесків; в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 створено ЖБК та визначені форми управління, що є підтвердженням факту надання власниками квартир у багатоквартирному будинку повноважень ЖБК щодо утримання й використання спільного майна зазначеного багатоквартирного будинку; з метою належного управління/утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, ЖБК з 2000 року розпочав укладення відповідних договорів із постачальниками житлово-комунальних послуг, а також сформував штат працівників, і, як суб`єкт цивільних (господарських) правовідносин, прийняв на себе обов`язки перед постачальниками з оплати, в межах укладених договорів, за надані комунальні послуги; між ЖБК і боржниками виникли правовідносини з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території і боржники, як члени кооперативу, зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, - не заслуговують на увагу.
ЖБК, всупереч ст. 163 ч.1 п.1 ЦПК України, зважаючи на конкретні обставини справи, разом із заявою про видачу судового наказу, не надав до суду першої інстанції докази на підтвердження того, що: в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 дійсно створено ЖБК із визначенням форм управління (на підтвердження факту надання власниками квартир у багатоквартирному будинку повноважень ЖБК щодо утримання й використання спільного майна багатоквартирного будинку); з метою належного управління/утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, з січня 2017 по листопад 2019 року (період стягнення грошових коштів) ЖБК укладав (або існували діючі договори) із постачальниками житлово-комунальних послуг; в цей час ЖБК мав сформований штат працівників, і, як суб`єкт цивільних (господарських) правовідносин, прийняв на себе обов`язки перед постачальниками з оплати, в межах укладених договорів, за надані комунальні послуги, а також рішення про встановлення зборів (обов`язкових платежів) за послуги, що надаються тощо.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є правильним.
Разом з тим, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 163 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, законом, після усунення її недоліків ( ст. 166 ч.1 ЦПК України).
Доводи представника ЖБК щодо необґрунтованості висновків суду в частині того, що не надані докази на підтвердження наявності у ЖБК договірних правовідносин безпосередньо із боржниками, із посиланням на ст. 633 ЦК України (відсутність публічного договору), з врахуванням обставин справи, не є підставою для скасування ухвали суду. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав недотримання заявником вимог ст. 163 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін. 
ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:    
Апеляційну скаргу представника житлово-будівельного кооперативу «Приморський-15» – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 січня 2020 року про відмову у видачі судового наказу – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.    
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 27.04.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

        Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова