ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/3223/19 пров. № А/857/2235/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Кушнерика М.П.
суддів                                                             Качмара В.Я., Гінди О.М.
за участю секретаря судового засідання    Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, прийняте суддею Борискіним С.А. в місті Рівне о 11 годині 59 хвилині, повний текст складено 28 грудня 2019 року, у справі № 460/3223/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльності виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області у невиплаті їй середньої заробітної плати на період працевлаштування за 6 місяців та зобов`язати провести нарахування та виплату середньомісячної заробітної плати секретаря ради за 6 місяців на період працевлаштування.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що  у відповідності до вимог ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. 16.12.2015   ОСОБА_1 , у зв`язку із обранням на посаду секретаря міської ради, була звільнена шляхом переведення з посади заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету міської ради. 19.09.2018 позивач звільнена на підставі ч.5 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідачем не було запропоновано їй попередньої або іншої рівноцінної посади у виконавчому комітеті Вараської міської ради, жодних заходів для її працевлаштування не вживалося, хоча вона мала законні сподівання на те, що після припинення повноважень секретаря міської ради буде поновлена на посаді заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради або отримає іншу рівноцінну посаду. Відповідачем не надано жодних доказів про те, що він пропонував позивачу попередню роботу або рівноцінну роботу (посаду). 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, виконавчий комітет Вараської міської ради Рівненської області подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підстави для виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку вона отримувала на виборній посаді секретаря ради за 6 місяців на період працевлаштування у відповідності до вимог ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", відсутні. Зокрема, вказує на те, що посада заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради до 26.02.2019 залишалася вакантною, а з заявою про виплату таких коштів вона звернулася лише 29.10.2019, тобто не у строк шести місяців після дострокового припинення повноважень депутата та неможливості працевлаштування протягом трьох місяців на попередній роботі. Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Просить скасувати рішення суду.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Позивач подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.
Відповідачем неодноразово до початку розгляду справи заявлялись клопотання про відкладення розгляду справи, у яких покликались на те, що оскільки постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №242, від 25.03.2020 №239, від 29.03.2020 №241, від 22.04.2020 №291, від 04.05.2020 №343, від 20.05.2020 №392), введено карантині заходи на усій території України з 12.03.2020 до 22.06.2020 та оскільки Рівненська область не підпала під дію послаблення протиепідемічних заходів, просить відкласти розгляд справи на іншу дату.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року статтю 195 КАС України після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту: "4. Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України"."
На виконання вимог приведеного закону Восьмим апеляційним адміністративним судом (на період  вжитих Урядом України карантинних заходів) забезпечено доступ сторін та учасників справи до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку  відеоконференції (згідно ч.4 ст. 195 КАС України) зі всіма учасниками справи, які виявили таке бажання та повідомили про нього суд. Окрім того, судом забезпечено можливість надіслання на адресу суду процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, відзивів, доказів тощо) засобами як поштового так і електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду. 
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції у період дії карантинних заходів забезпечено процесуальну можливість для сторін та учасників справи доступу до суду, в тому числі і шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги.  
При цьому колегією суддів враховано, що діяльність органу виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області на період проведення карантинних заходів припинена не була, а, відтак, у відповідача була процесуальна можливість прийняти участь у розгляді даної справи шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції та висловлення своєї позиції, як в усній так і у письмовій формі, шляхом надіслання на поштову чи електронну адресу суду. 
Проте, сторони не зважаючи на широкий обсяг прав, наданих їм щодо забезпечення їх процесуальні можливості доступу до суду таким правом не скористалися без поважних причин. 
З огляду на приведені обставини справи, колегія суддів вважає, що відкладення розгляду справи є необґрунтованим та таким, що призводить до свідомого затягування  сторонами розгляду справи, правової невизначеності судового рішення, ухваленого судом першої інстанції та порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм щодо граничних строків розгляду апеляційних скарг. 
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників). Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо останнім не заявлено.
В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.
Відтак, розгляд апеляційної скарги здійснюється судом з урахуванням наявних матеріалів справи, пояснень представників сторін, як усних так і письмових та додаткових доказів наявних у матеріалах справи та таких, що надійшли на адресу суду від сторін та учасників засобами як засобами поштового так і  електронного зв`язку.  
В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що розпорядженням міського голови Кузнецовської міської ради Рівненської області від 17.10.2012 №259-рк "Про переведення ОСОБА_1 " позивача переведено з посади головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету міської ради на посаду заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету міської ради з 18.10.2012, як таку, що пройшла стажування (а.с.42).
Розпорядженням міського голови Кузнецовської міської ради Рівненської області від 16.12.2015 №344-рк "Про звільнення шляхом переведення ОСОБА_1 ", у зв`язку із обранням на посаду секретаря міської ради, позивач була звільнена шляхом переведення з посади заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету міської ради. До виконання обов`язків секретаря міської ради ОСОБА_1 зобов`язано приступити 16.12.2015 (а.с.9). 
16.09.2018, на підставі рішення Дев`ятого всеукраїнського з`їзду політичної партії "Сила людей" від 15.09.2018 №08/09-20183, Вараською міською виборчою комісією Рівненської області прийнято рішення, оформлене протоколом №26, про відкликання депутата Вараської (Кузнецовської) міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою та визнано обраним депутатом наступного за черговістю кандидата у депутати Вараської міської ради сьомого скликання від місцевої партійної організації політичної партії "Сила людей".
19.09.2018 Вараською міською радою Рівненської області прийнято рішення №1157 "Про дострокове припинення повноважень секретаря Вараської міської ради І. Шумри" (а.с.13).
На підставі розпорядження Вараського міського голови від 09.10.2018 №202-ос "Про проведення розрахунку при достроковому припиненні повноважень секретаря міської ради ОСОБА_1 " з позивачем проведено відповідний розрахунок з виплатою премії у розмірі 100 відсотків за фактично відпрацьований час та компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки (а.с.12, 33).
Згідно з розпорядженням Вараського міського голови від 11.10.2018 №205-ос "Про нарахування та виплату середнього заробітку ОСОБА_1 за час затримки остаточного розрахунку при достроковому припиненні повноважень секретаря Вараської міської ради"  позивачу нараховано та виплачено за час затримки остаточного розрахунку при достроковому припиненні повноважень секретаря Вараської міської ради середній заробіток з 10.10.2018 по 12.10.2018 (а.с.11,32).
13.06.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій, з покликаннями на ч.2 ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" та ст.118 Кодексу законів про працю України, просила призначити її на попередню посаду, яку вона обіймала до обрання на виборну посаду: заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету міської ради (а.с.45).
У відповідь на вказану заяву, виконавчий комітет Вараської міської ради листом від 27.06.2019 за вих.№03.3-09-976 повідомив ОСОБА_1 , що з огляду на те, що строк для звернення звільненої з виборної особи сплинув 12.01.2019, відповідно до розпорядження міського голови 14.01.2019 оголошено конкурс на заміщення вакантної посади заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради. Вказана вакантна посада є заміщеною, враховуючи протокол засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантних посад у виконавчих органах Вараської міської ради від 26.02.2019 №3/04-15 та розпорядження міського голови від 11.03.2019 №36-ос "Про призначення на посаду за переведенням ОСОБА_2 ". Зазначив, що беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 не скористалася суб`єктивним правом, визначеним ст.118 Кодексу законів про працю України, та не подала звернення (заяви) до власника або уповноваженого органу з приводу надання/призначення на попередню роботу (посаду) після дострокового припинення повноважень депутата Вараської міської ради та звільнення з виборної посади секретаря Вараської міської ради, у строки визначені ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" відсутня можливість надання попередньої роботи (посади) у юридичному відділі виконавчого комітету Вараської міської ради чи іншої рівноцінної роботи (посади) у виконавчому комітеті Вараської міської ради (а.с.46-48).
29.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до міського голови Вараської міської ради з заявою, отриманою відповідачем 31.10.2019, в якій просила виплатити їй середню заробітну плату протягом 6 місяців, яку вона отримувала на виборній посаді в раді, на період працевлаштування (а.с.38,43).
Листом від 11.11.2019 за вих.№03.3-09-1484 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що підстави для виплати їй середньої заробітної плати, яку вона отримувала на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету існували б у випадку звернення для її виплати у строк шести місяців після дострокового припинення її повноважень депутата місцевої ради, та у разі неможливості працевлаштування протягом трьох місяців на попередній роботі (посаді) (а.с.37,44).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення розрахунку по виплаті середньої заробітної плати за шість місяців на підставі ст.33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", позивач звернулася з позовом до суду.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправну бездіяльність виконавчого комітету Вараської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати на період працевлаштування за 6 місяців та зобов`язання відповідача провести такі нарахування та виплату, виходячи з наступного.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначає Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 р. № 93-IV (далі - Закон № 93-IV), який також встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.
Частиною 1, 2 статті 33 Закону № 93-IV  встановлено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.
Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 Кодексу законів про працю України, за приписами якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Таким  чином,   приведеними вище нормами права встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади).
Отже, законодавець гарантує колишньому депутату міської ради чи, як в даному випадку, секретарю міської ради, збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому обов`язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат міської ради, вжити заходи до його працевлаштування.
Гарантія збереження середньої заробітної плати, яку секретар міської ради одержував на виборній посаді, можлива лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому необхідною умовою реалізації зазначеного права є неможливість забезпечення роботодавцем надання попередньої роботи (посади), а у разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. 
ОСОБА_1 15.12.2015 переведено з посади заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради на виборну посаду - секретар Вараської міської ради, а 19.09.2018 повноваження секретаря міської ради достроково припинено.
Отже, після закінчення повноважень ОСОБА_1 на виборні посаді, відповідач, у відповідності до наведених норм чинного законодавства був зобов`язаний працевлаштувати її на попередній посаді - заступника начальника юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради або ж на іншій рівноцінній роботі (посаді), як особу, що перебувала в трудових відносинах з Вараською міською радою до обрання її секретарем міської ради.
Разом з тим, як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач пропонував позивачу попередню роботу або рівноцінну роботу (посаду).
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Вараської міської ради щодо невжиття заходів з надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної вакантної посади у виконавчому комітеті Вараської міської ради або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді. Зобов`язано виконавчий комітет Вараської міської ради розглянути питання про надання пропозиції ОСОБА_1 іншої рівнозначної посади у виконавчому комітеті Вараської міської ради або за її згодою посади на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на отримання середньої заробітної плати, яку вона одержувала раніше на виборній посаді у раді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
При цьому, посилання апелянта про можливість виплати позивачу спірної середньої заробітної плати лише у випадку її звернення у строк шести місяців після дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради та у разі неможливості працевлаштування протягом трьох місяців на попередній роботі (посаді), є безпідставним, оскільки положення вказаної норми не передбачають зазначених відповідачем дій та строків, проте, покладають на роботодавця обов`язок надання особі, яка здійснювала повноваження на виборній посаді, попереднього місця роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади).
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків постанови суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення. 

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року в справі № 460/3223/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 11.06.20