ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 березня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 741/1620/19
Головуючий у першій інстанції – Киреєв О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/449/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2020 року про повернення позовної зави ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

                                       У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу повернуто позивачці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Луєнка Ю.В.,  просить вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Носівського районного суду Чернігівської області, посилаючись на порушення останнім норм процесуального права при постановленні ухвали.

Заявниця вказує, що підставами позову є невизнання відповідачем того, що вказане в позові майно є спільною сумісною власністю позивачки та спадкодавця, і вважає, що все це майно належить йому як спадщина за заповітом, останній вже самоправно заволодів вказаним майном та без згоди позивачки забрав його до себе.
Наголошує, що між сторонами виник спір про право на майно, вирішення якого залежить від встановлення судом факту спільного проживання позивачки та спадкодавця як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Позивачка вважає, що у зв`язку з існуванням спору про право дана заява має розглядатись в порядку позовного провадження на загальних підставах в силу положень ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції – скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 14.08.2006 по 17.11.2015 року.
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік та батько відповідача – ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкодавець залишив заповіт, за яким все своє майно заповів ОСОБА_3 . Відповідач спадщину після смерті батька прийняв, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. В свою чергу позивачка, як дружина спадкодавця, є спадкоємицею за законом першої черги, вважає, що також має право на видачу їй свідоцтва про право на частку в спільному сумісному майні подружжя, у зв`язку з чим звернулась із заявою про прийняття спадщини. Вказує, що  шлюб було повторно зареєстровано із спадкодавцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , вперше шлюб між ними був зареєстрований 24.07.1992 та розірваний 14.08.2006. Разом з тим, в період з 14.08.2006 по 17.11.2015 позивачка та спадкодавець продовжували проживати спільно як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в інших шлюбах не перебували, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, несли спільні витрати, купували майно в інтересах сім`ї. Протягом цього періоду останні за рахунок власних коштів та власної праці придбали значний обсяг майна, однак відповідач не визнає, що вказане майно є спільною сумісною власністю позивачки та спадкодавця, вважає, що все це майно належить йому як спадщина за заповітом та самоправно заволодів цим майном і без згоди позивачки забрав його.
Наголошує, що між сторонами виник спір про право на майно, вирішення якого залежить від встановлення судом факту спільного проживання позивачки та спадкодавця як чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вищевказаний факт позивачка просить встановити з метою видачі нотаріусом на її ім`я свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та поділ іншого рухомого майна між позивачкою та відповідачем.
Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 04.11.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що до позовної заяви не додано доказів того, що судом за місцем проживання позивачки було відмовлено у відкритті провадження або залишено без розгляду її заяву про встановлення факту родинних відносин у зв`язку із наявністю спору про право. Суд зазначив, що обставина про наявність спору про право не підтверджена належними доказами.
02.01.2020 ОСОБА_1 , діючи через адвоката Луєнка Ю.В., звернулася до суду із заявою про усунення недоліків, в якій зазначила, що у її позовній заяві вказано, що встановлення факту їй необхідне для визнання права на спільне сумісне майно подружжя та визначення обсягу спадкового майна після смерті її чоловіка та батька відповідача, оскільки між нею та відповідачем вже існує спір про право. Процесуальні норми не містять імперативної вказівки в обов`язковому порядку звертатися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, спочатку в порядку окремого провадження, а лише потім, у разі встановлення спору про право, в порядку позовного провадження. Обставини щодо існування спору про право між сторонами можуть бути підтверджені матеріалами Носівського ВП ГУНП за результатами звернень з приводу суперечок щодо спірного майна, які будуть надані суду пізніше.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу повернуто позивачці, оскільки остання не усунула недоліки позовної заяви відповідно до зазначеної вище ухвали суду від 04.11.2019.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 175 ЦПК України визначені вимоги, які пред`являються до форми і змісту позовної заяви, а статтею 177 ЦПК України встановлено документи, що додаються до позовної заяви.
Мотиви, за яких судом позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а саме необхідність надання відповідно до ухвали судді від 04.11.2019 доказів того, що судом за місцем проживання було відмовлено у відкритті провадження або залишено без розгляду її заяву про встановлення факту родинних відносин у зв`язку із наявністю спору про право, не можуть бути визнані законними, оскільки подання таких доказів при пред`явленні позову ні за ст. 175, 177, ні іншими нормами ЦПК України не вимагається.
Так само, процесуальними нормами не передбачено обов`язку особи перед зверненням до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, за наявності спору про право, попередньо звертатися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження, тим більше, з метою отримання судового рішення про відмову у відкритті провадження чи залишення заяви без розгляду.
Апеляційний суд при вирішенні даної справи враховує, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовної заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, який пов`язується нею із наступним вирішенням спору про право на майно, і вправі розраховувати на належний судовий захист.
Зважаючи на викладене, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції припустився порушення процесуальних норм та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, така ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою.
За таких обставин, ухвала Носівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча                                              Судді: