УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху
28 квітня 2020 року 
м. Київ
справа №635/5208/19
провадження №К/9901/9768/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 635/5208/19 за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 635/5208/19.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку, що зазначену скаргу належить залишити без руху з огляду на таке.
08.02.2020 набрав чинності  Закон України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно з частиною третьою  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі за текстом -  КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом касаційного оскарження є рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 635/5208/19.
Згідно з частиною першою  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами пунктів 1-4 частини четвертої  статті 328 КАС України  встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до вимог пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга не відповідає вимогам, встановленим пунктом 4 частини другої  статті 330 КАС України, оскільки заявник у касаційній скарзі не зазначив жодної з передбачених  статтею 328 КАС України підстав, на яких подається касаційна скарга.
Також Верховний Суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
На порушення вимог вказаної норми, заявник до касаційної скарги не додав доказів сплати судового збору.
Водночас ОСОБА_1 долучив до касаційної скарги клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке мотивоване низьким рівнем доходу скаржника та об`єктивною неможливістю сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.
Для підтвердження зазначених обставин скаржник надав суду довідку про доходи №  3575 5752 8805 1512 , видану Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області, зміст якої свідчить про те, що ОСОБА_1 була нарахована та виплачена пенсія в розмірі:
1) 2 384,93 грн - за вересень 2019 року;
2) 2 384,93 грн - за жовтень 2019 року;
3) 2 384,93 грн - за листопад 2019 року;
4) 2 395,29 грн - за грудень 2019 року;
5) 2 395,29 грн - за січень 2020 року;
6) 2 395,29 грн - за лютий 2020 року.
За приписами частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Також положеннями частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а саме його повноваженням як формою суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.
До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря тих судових витрат, яких зазнає сторона.
Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору, якого зазнає сторона. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.
Суд, що розв`язує питання про відкриття провадження (взяття до розгляду заяви, скарги), встановивши за результатами розгляду відповідного клопотання наявність установленої законом підстави для зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, та дійшовши висновку про потребу реалізації такого свого повноваження, самостійно, зважаючи на наявні обставини, визначає спосіб зменшення цього тягаря. Визначення способу зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є прерогативою відповідного суду.
Тлумачення положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що під час надання оцінки майнового стану особи (позивача, скаржника) суд має брати до уваги докази, що підтверджують розмір доходів заявника впродовж усього календарного року, який передує моменту звернення до суду з відповідним позовом (скаргою).
Верховний Суд встановив, що наданих позивачем доказів недостатньо для розв`язання питання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті  8 Закону України «Про судовий збір» (у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік) і таке питання не може бути розглянуте тільки на підставі довідки про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 пенсії за вересень-грудень 2019 року та січень-лютий 2020 року, оскільки заявник не надав доказів, які підтверджували б розмір його доходів за увесь 2019 календарний рік.
Отже, зважаючи на те, що надана заявником довідка про доходи охоплює тільки чотири місяці  2019 календарного року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору належить відмовити.
За таких обставин ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за подання позовної заяви.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,  -  у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Своєю чергою відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої  статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Також за правилами підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921 гривню.
Позовна заява була подана фізичною особою 2019 року та містила одну позовну вимогу немайнового характеру, тобто розмір судового збору, сплаченого під час подання зазначеного позову, становив 768,40 грн (1 921 грн х 0,4).
Отже, за подання цієї касаційної скарги має сплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн (768,40 грн х 200 %).
За таких обставин касаційну скаргу треба залишити без руху та встановити заявнику строк для усунення її недоліків у спосіб надсилання на адресу суду документа про сплату судового збору в розмірі 1 536,80 грн.
Реквізити для сплати судового збору:
Отримувач коштів:  УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ):  38004897
Банк отримувача:  Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN):
Код  класифікації доходів бюджету:  22030102
Найменування податку, збору, платежу:  Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Призначення платежу:  *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною другою  статті 332 КАС України  до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених  статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169 цього Кодексу.
Одночасно правилами частини другої  статті 169 КАС України  передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано без дотримання вимог, встановлених КАС України, таку треба залишити без руху на підставі частини другої статті 332 КАС України та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків, а саме: (1) зазначити передбачену (передбачені) пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України підставу (підстави), на яких подається касаційна скарга, (2) а також надати суду оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 1 536,80 грн або зазначити підстави (обставини) для звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.
Керуючись приписами статей 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 635/5208/19 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали, до перебігу якого не включається строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                            А.А. Єзеров

Суддя                                                                                І.В. Желєзний

Суддя                                                                                О.П. Стародуб