Ухвала
 
05 травня 2020 року 
 
м. Київ
 
справа № 607/14632/18
провадження № 61-7550ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
 
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором вкладу,
 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або Банк) про стягнення коштів за договором вкладу.
Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» 16 жовтня 2013 року укладено договір вкладу, згідно з умовами якого позивач передав Банку кошти у розмірі 170 000,00 грн для розміщення на депозитному вкладі строком на 366 днів до 16 жовтня 2014 року включно, з нарахуванням на суму вкладу процентів за ставкою 18 % річних. Однією з істотних умов договору була його мультивалютна властивість, що полягала у переоформленні діючого вкладу на депозит в іншій валюті. 
У зв`язку з невиконанням банком своїх зобов`язань за даним договором у частині конвертації вкладу в долари США на підставі заяви ОСОБА_1 від 29 січня 2014 року він звертався за захистом порушеного права до суду. Наслідком звернення є таке, що набрало законної сили рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 грудня 2014 року, яким відповідача зобов`язано конвертувати його вклад в сумі, що існувала на дату звернення і складала 188 747,43 грн у долари США за комерційним курсом Банку, що діяв станом на 29 січня 2014 року та нарахувати відсотки на суму вкладу за період з 29 січня 2014 року до 16 жовтня 2014 року, врахувавши суму нарахованих відсотків за даним депозитом. 
Рішення суду відповідачем не виконано, 04 вересня 2015 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням державним виконавцем на адресу Жовтневого РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області подання про притягнення посадових осіб Банку до кримінальної відповідальності за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України. 
З урахуванням рішення суду у справі № 607/9814/14-ц сума коштів, які ОСОБА_1 мав право отримати від Банку після конвертації існуючого вкладу в розмірі 188 747, 43 грн за комерційним курсом банку, що існував на дату його звернення в розмірі 8,49 грн за 1 дол. США, складає 22 231,73 дол. США, з яких відповідачем після порушення кримінальної справи, а саме 19 жовтня 2015 року йому було повернуто лише 199 738,81 грн, що на дату повернення за комерційним курсом Банку складало 8 508,87 дол. США. 
Неповернуті кошти в розмірі 13 722,86 дол. США та відсотки в сумі 4 360,21 дол. США, які підлягали нарахуванню за користування коштами за вкладом за період з 29 січня 2014 року до 19 жовтня 2015 року ОСОБА_1 просив стягнути в судовому порядку в зв`язку з відмовою Банку виплатити частину коштів, яку повинен був виплатити за умови виконання рішення суду. Крім цього, посилаючись на перебування в постійному душевному стресі через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором вкладу, необхідність звертатися за захистом порушеного права, постійного зростання курсу долара США по відношенню до гривні, просив про відшкодування відповідачем заподіяної йому моральної шкоди, яку оцінив у розмірі 5 000,00 грн.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором вкладу у розмірі 13 722,86 дол. США та відсотки, які підлягали нарахуванню за користування коштами за вкладом за період з 29 січня 2014 року до 19 жовтня 2015 року в сумі 4 360,21 дол. США. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави 8 810,00 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернулося з касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом позову у цій справі є: стягнення коштів за договором вкладу у розмірі 18 083,07 дол. США (13 722,86 дол. США - неповернуті кошти за договором вкладу + 4 360,21 дол. США - відсотки), що у гривневому еквіваленті станом на час подання касаційної скарги складає 490 051,19 грн; відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн, що у сукупності не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 = 525 500, 00 грн).
 
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що зазначена справа має виняткове значення для Банку, оскільки невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасності повернення кредитних коштів ставить під загрозу повернення Банком залучених коштів вкладникам та перешкоджає стабільній роботі АТ КБ «ПриватБанк», Верховним Судом відхиляються, оскільки заявником не наведено логічного обґрунтування таким твердженням, а саме, яким чином вимоги позивача про повернення коштів за договором вкладу перешкоджають стабільній роботі позивача.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором вкладу відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак      Г. І. Усик