Постанова
Іменем України
21 травня 2020 року
м. Київ
справа № 489/176/14-ц
провадження № 61-35855св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року у складі судді Крамаренко Т. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
представник відповідача - ОСОБА_3 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень суду першої інстанції 
 
У січні 2014 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 03 лютого 2011 року.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2014 року у складі судді Тихонової Н. С. позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 
149 695,33 грн, із яких: 133 360 грн сума позики; 8 401,68 грн інфляційні збитки; 7 933,65 грн 3% річних. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Першої інстанції У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2013 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_2 відмовлено.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
У листопаді 2017 року  ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2014 року.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана  ОСОБА_2  з пропуском строку на апеляційне оскарження, а у встановлений  судом строк, остання не навела поважних підстав для поновлення пропущеного нею строку апеляційного оскарження.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм процесуального права.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що право на оскарження особа може реалізувати лише в разі отримання належним чином оформленої копії судового рішення в установленому процесуальним законом порядку. Апеляційним судом безпідставно не взято до уваги посилання заявник на те, що ОСОБА_2 копію ухвали  Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року про відмову в задоволенні її заяви про перегляд заочного рішення цього ж суду поштою не отримувала. 
Заявник також посилається на те, що суд апеляційної інстанції помилкового зазначив, що право на апеляційне оскарження заочного рішення виникає після отримання його копії, а не після отримання копії ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, що призвело до неправильного встановлення початку відліку строку на апеляційне оскарження.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
З матеріалів справи слідує, що  заочне рішення Ленінський районний суд 
м. Миколаєва ухвалив 07 квітня 2014 року .
За положеннями частини першої статті 294 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент подачі апеляційної скарги, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
За змістом частини третьої частини статті 297 ЦПК України у редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвал, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які  вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Апеляційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду 
м. Миколаєва від 07 квітня 2014 року ОСОБА_2 подала 02 листопада  
2017 року (згідно поштового штемпеля на конверті (а. с. 169).
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 листопада 2017 року  апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху, з наданням строку для усунення вказаного судом недоліку скарги протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали.
Підставами залишення апеляційної скарги без руху зазначено несплату судового збору та пропуск заявником строку на апеляційне оскарження, наведені заявником підстави пропуску суд вважав неповажними, про що навів відповідні мотиви та роз`яснив про право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження і зазначити інші поважні причини для його поновлення.
На виконання вимог наведеної ухвали апеляційного суду, 14 грудня 2017 року 
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та квитанцію про сплату судового збору.
Апеляційний суд проаналізував доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження  та дійшов висновку, що причини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, на які посилається представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 є неповажними.
На спростування доводів заяви про поновлення строку про те, що ОСОБА_2 копію повного тексту оскаржуваного рішення поштою не отримувала, апеляційний суд вказав, що матеріалами справи підтверджено факти особистого отримання 14 травня 2014 року ОСОБА_2 копії ухвали  Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення цього ж суду (а. с. 76) та 21 травня 2014 року про отримання завіреної копії заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2014 року  
(а. с. 77).
Згідно з пунктом 8 статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняття рішення у їх справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів,  щоб дізнатись  про  стан  відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти  України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 
2008 року у справі «Пономарьов проти України).
Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що звернувшись 02 листопада 2017 року з апеляційною скаргою, заявник пропустила встановлений статтею 294 ЦПК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення процесуальної дії, строк на апеляційне скарження, так як оскаржуване рішення місцевого суду у даній справі ухвалено 07 квітня 
2014  року, а заявник не навела переконливих доводів, що дали б суду апеляційної інстанції підстави для відкриття апеляційного провадження у справі зі спливом 3,6 років з дня ухвалення судового рішення.
Крім того, з матеріалів справи слідує, що 01 вересня 2015 року представник відповідача  ОСОБА_2 - ОСОБА_3   знайомився з матеріалами даної справи, отримав фотокопії з неї (а. с. 148), тобто був обізнаний з судовими рішенням, ухваленими у даній справі.
Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа (частина перша статті 44 ЦПК України в редакції, які діяла на момент вчинення процесуальної дії).
У силу положень частини третьої статті 27 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент постановлення розгляду справи місцевим та апеляційним судами, особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 особисто отримала копії ухвалених у справі судових рішень у травні 2014 року, її представник був обізнаний про такі судові рішення у вересні 2015 року, дані обставини не спростовано, проте  апеляційну скаргу подано лише у листопаді 2017 року, то відсутні правові підстави для висновку про порушення апеляційним судом положень частини третьої частини статті 297 ЦПК України у редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали.
Визначаючи початок відліку строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив із положень процесуального закону.
Доводи касаційної скарги не дають правових підстав для встановлення порушення апеляційним судом норм процесуального права, не спростовують висновків суду. 
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення  - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
                                                          
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                       В. С. Висоцька
 
        І. В. Литвиненко
 
        І. М. Фаловська