ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3043/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Дурасової Ю.В.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицькій О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС    на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 в адміністративній справі №280/3043/1919, ухвалене суддею  Сіпака А.В., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Високовольтні технології"  до  Запорізької митниці ДФС  про  визнання протиправними та скасування рішення,- 

в с т а н о в и В:

У червні 2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Група компаній “Високовольтні технології” звернулось до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000052/2 від 31.05.2019. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 адміністратвиний позов задоволено .
Рішення суду обгрунтовано тим, що відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару після отримання від позивача документів. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  подав  апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення , яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час здійснення митного контролю митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять наступні розбіжності: 1) у гр. 16, 23 товаротранспортного документу CMR від 18.05.2019 № 725659 перевізником зазначено ТОВ “Авангард транс”, натомість довідка про транспортні витрати від 20.05.2019 № 20/05-19 ТР надана ТОВ “Сфера-2108”; 2) п. 4 зовнішньоекономічного договору передбачена переплата за товар протягом трьох днів з моменту підписання контракту або видачі проформи-інвойсу, але переплата була здійснена 04.04.2019 та 07.05.2019.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.03.2018 між ТОВ “ГК “Високовольтні технології” (Україна) “Покупець” та компанією “ULUSOY ELEKTRIK IMALAT TAAHHUT ve TICARET AS” (Туреччина) “Постачальний” укладений контракт № 2489_9516_QT-Rev QT, відповідно до якого Постачальник зобовязаний виготовити та передати у власність Покупця товар, а Покупець прийняти та оплатити його вартість відповідно до Проформ інвойсів до цього договору.
30.05.2019 до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного звязку митну декларацію в режимі ІМ 40, якій присвоєно № UA112080/2019/015921 на товар: 35кВ 630А 20 кА НМН36-01 - комплектний розподільчий пристрій в металевій оболонці з вимикачем навантаження – 2 шт.; 35кВ 630А 20 кА НМН36-03 – комплектний розподільчий пристрій в металевій оболонці з трансформатором напруги – 2 шт.; 35кВ 630А 20 кА НМН36-04 - комплектний розподільчий пристрій в металевій оболонці з автоматичним вимикачем навантаження – 2 шт.; 35кВ 630А 20 кА НМН36-01 – секційний комплектний розподільчий пристрій в металевій оболонці – 1 шт.
Згідно з графою 43 МД № UA112080/2019/015921 від 30.05.2019 декларантом зазначено метод визначення митної вартості на рівні: за основним – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). 
Умови поставки (графа 20 МД № UA112080/2019/015921 від 30.05.2019) – FCA.
При поданні МД № UA112080/2019/015921 від 30.05.2019 декларантом надано Запорізькій митниці ДФС: пакувальний лист від 08.05.2019; рахунок-проформа № PI-VT-01.19 від 26.03.2019; рахунок фактура (інвойс) № UEL 2019000000110 від 08.05.2019; CMR транспортна накладна від 18.05.2019 № 725659; сертифікат про походження товару від 10.05.2019 № СО856262; повідомлення SWIFT від 04.04.2019 та від 07.05.2019; довідка про транспортно експедиційні послуги від 20.05.2019 № 20/05-19ТР; контракт № 2489_9516_QT-Rev QT від 26.03.2019; технічний опис № 1028 від 07.02.2018; копія митної декларації країни відправлення № 19341200EX156718 від 10.05.2019.   
Запорізькою митницею ДФС декларанту направлено електронне повідомлення в якому зазначено: “… Відповідно до положень частини 3 статті 53 Кодексу орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару (зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять наступні розбіжності: 1) у гр. 16, 23 товаротранспортного документу CMR від 18.05.2019 № 725659 перевізником зазначено ТОВ “Авангард транс”, м. Дніпро, натомість довідка про транспортні витрати від 20.05.2019 № 20/05-19 ТР надана ТОВ “Сфера-2108”, м. Харків; 2) п. 4 зовнішньоекономічного договору передбачена переплата за товар протягом трьох днів з моменту підписання контракту або видачі проформи-інвойсу, але переплата була здійснена 04.04.2019 та 07.05.2019.
В зв`язку з цим, відповідно до положень частини 3 статті 53 Кодексу, декларант зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових про вартість товару або сировини. Відповідно до положень частини 6 статті 53 Кодексу декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару …”.
На запит митниці декларантом було надано: лист № 18 від 31.05.2019; комерційну пропозицію від 26.03.2019 № 2489_9516_QT(9507-REV1); договір № 22/11/40086570-СОП від 22.11.2017 та зазначено “Інші документи надати неможливо”. 
Рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Запорізькою митницею за №UA112080/2019/000052/2 від 31.05.2019.
В 33 графі Рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000052/2 від 31.05.2019, серед іншого, зазначено, що митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст. 60 МК України використана наявна інформація щодо аналогічних товарів за методом 2Б) з розрахунку: 35кВ 630А 20 кА НМН36-01 – 3803,82 дол. США з урахуванням транспортних витрат; 35кВ 630А 20 кА НМН36-03 – 4692,05 дол. США з урахуванням транспортних витрат; 35кВ 630А 20 кА НМН36-05 – 4692,05 дол. США з урахуванням транспортних витрат (МД від 10.04.2019 № UA 205090/2019/048234, МД від 22.04.2019 № UA 205090/2019/052998).
Оформлення товару здійснено позивачем та випущено у вільний обіг за МД № UA112080/2019/016162 від 31.05.2019 з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000052/2 від 31.05.2019 під гарантію відповідно до розділу X Митного кодексу України. 

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до  статті 246 Митного кодексу України  метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з  статтею 248 МК України  митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Згідно  статті 52 Митного Кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 53 Митного кодексу України  встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:
- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Частиною 3  статті 53 Митного кодексу України  передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно частини п`ятої  статті 53 Митного кодексу України  забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 1  статті 54 МК України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою  статті 54 МК України  митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно частини п`ятої  статті 58 МК України  митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Крім того,  ст.58 МК        України  передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Аналіз положень частини третьої статті  53, частин першої, другої та п`ятої статті  54, статті  58 МК України  надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у  статті 58 МК України.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій  статті 53 Митного кодексу України.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.
Відповідно до частини 6  статті 54 Митного Кодексу  передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;    2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;    3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9 цього Кодексу;    4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно  статті 57 Митного кодексу України  визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:    1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);    2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
          Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у  ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
           Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей  59  і  60  цього  Кодексу  за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до  статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до  статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64 цього Кодексу.
          Згідно з частиною третьою  статті 54 Митного кодексу України  за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
          Відповідно до  наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" від 24.05.2012 № 598  в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
          У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
          У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не доведено, що ціна вищевказаного товару з моменту митного оформлення за МД від 10.04.2019 № UA 205090/2019/048234, МД від 22.04.2019 № UA 205090/2019/052998, взяте відповідачем як джерело цінової інформації, до 30.05.2019 (митне оформлення позивачем за МД №UА112080/2019/015921) – залишалась незмінною на світовому ринку. 
Відповідно до ч. 3  ст. 242 КАС України  обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1  ст. 315 КАС України     за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.  12,  315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 р. - залишити без змін.
                      Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 березня 20209 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного суду.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

           Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
  Суддя                                                    Л.А. Божко