УХВАЛА

28 квітня 2020 року 
м. Київ
Справа №  906/674/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Сільського споживчого товариства "Раставицьке" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 (головуючий суддя Розізнана І.В., судді Грязнов В.В., Мельник О.В.) та рішення Господарського суду Житомирської області від 10.12.2019 (суддя Маріщенко Л.О.) у справі № 906/674/17
за позовом Приватного підприємця Крилова Миколи Миколайовича                              
до Сільського споживчого товариства "Раставицьке"
про розірвання договору оренди від 08.12.2007 та стягнення 477 797,86 грн,
ВСТАНОВИВ:
25.03.2020 Сільське споживче товариство "Раставицьке" надіслало безпосередньо на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 та рішення Господарського суду Житомирської області від 10.12.2019 у справі № 906/674/17.
08.02.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-IX, яким внесено зміни до законодавчих актів України.
Оскільки скаржником подано касаційну скаргу після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-IX, то подана касаційна скарга розглядається в порядку, що діє після набрання чинності цим Законом.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже внесеними Законом України від 15.01.2020 №460-IX змінами право касаційного оскарження обмежено виключно тими підставами, які передбачені наведеними положеннями статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, скаржнику слід врахувати, що у касаційній скарзі необхідно зазначити підставу (підстави), на якій (яких) вона подається, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), із зазначенням у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, чітко вказати яку саме норму (закон) суди застосували не правильно, як її слід було б застосувати до спірних правовідносин (з обґрунтованим посиланням на висновки Верховного Суду, чи необхідність відступлення від такого висновку, чи відсутність такого висновку у подібних правовідносинах), і як це вплинуло на вирішення спору.
Проте, в порушення наведених процесуальних вимог, скаржником у поданій касаційній скарзі не визначено передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав) касаційного оскарження судового рішення.
Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити конкретну  підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстав (підстави).
Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674 - VI.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір (в редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн. 
Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У даній справі предметом позову є розірвання договору оренди від 08.12.2007 та стягнення 477 797,86 грн, тобто одна вимога немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 10.12.2019 у справі                     № 906/674/17 залишено позов без розгляду в частині розірвання договору оренди від 08.12.2007. Задоволено частково позов в частині стягнення 477 797,86 грн. Стягнуто з Сільського споживчого товариства "Раставицьке" на користь приватного підприємця Крилова Миколи Миколайовича  387 360,00 грн вартості здійснених поліпшень; 5 863,00 грн вартості проведення експертизи;  5810,40 грн судового збору. У решті позову відмовлено.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 рішення Господарського суду Житомирської області від 10.12.2019 залишено без змін.
Сільське споживче товариство "Раставицьке" у поданій касаційній скарзі просить суд скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 та рішення Господарського суду Житомирської області від 10.12.2019 у справі № 906/674/17 повністю, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області, тобто, рішення суду за касаційною скаргою оскаржується повністю.
До того ж, скаржник обґрунтовує касаційну скаргу порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме пункт 5 частини 1 статті 226, статті 118, частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України в частині розгляду заяви позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду.
З врахуванням наведених вище приписів Закону України "Про судовий збір", на час подання касаційної скарги скаржник повинен був сплатити судовий збір з однієї вимоги майнового характеру та однієї вимоги немайнового характеру в загальній сумі - 17 533,94 грн  (477 797,86 грн х 1,5% ціни позову = 7 166,97 х 200% = 14 333,94 грн - за майнову вимогу) + (1600,00 грн (за немайнову вимогу) х 200%).
Скаржником на підтвердження сплати судового збору до матеріалів касаційної скарги додано платіжне доручення № 725 від 20.03.2020 на суму 11 620,80 грн, тобто судовий збір сплачено не в повному розмірі.
Таким чином, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати Касаційному господарському суду документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 5913,14 грн,  який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом
Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Підсумовуючи вище викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику для усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до суду письмові уточнення до касаційної скарги, де визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України та документ на підтвердження сплати судового збору в розмірі 5913,14 грн,  який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.
Матеріали з усунення недоліків слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів позивачу у справі.
Усунувши недоліки, заявнику касаційної скарги необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для визначення судом чи було дотримано заявником встановлений у частині другій статті 174 Господарського процесуального кодексу України строк на усунення недоліків касаційної скарги.
Окрім цього, в тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що скаржник отримав поштою копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - 14.03.2020, у зв`язку з чим просить суд поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.
На підтвердження вказаних доводів, скаржник до матеріалів клопотання додав виписку з сайту Укрпошта щодо відстеження поштових пересилань та копію конверту з трек - кодом, в якому надійшла оскаржена постанова на адресу відповідача - 14.03.2020. 
Розглянувши заявлене в тексті касаційної скарги клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржник оскаржує Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020, повний текст якої складений- 06.03.2020, останній день оскарження за приписами частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України припадає на 26.03.2020. Водночас, касаційну скаргу скаржником надіслано на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду - 25.03.2020, що підтверджується відміткою на поштовому конверті.
Таким чином, надіслана 25.03.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційна скарга Сільського споживчого товариства "Раставицьке" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 та рішення Господарського суду Житомирської області від 10.12.2019 у справі № 906/674/17 в межах строку передбаченому частиною 1 статтею 288 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, заявлене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.
Керуючись статтями 119, 174, 234, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтями 4, 6 Закону України "Про судовий збір", суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Сільського споживчого товариства "Раставицьке" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 та рішення Господарського суду Житомирської області від 10.12.2019 у справі № 906/674/17 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк до 22 травня 2020 року для усунення недоліків касаційної скарги.
3. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.
4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                              Суховий В.Г.
Судді                                                                                                        Берднік І.С.
                                                                                                           Міщенко І.С.