КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
12 березня 2020 року                                                                                    м. Київ
 
                                                                                                          Справа № 369/11192/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/960/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:    судді-доповідача:                Соколової В.В.
                       суддів:                                     Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
                        за участю секретаря               Лугового Р.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргаз» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С. 26 вересня 2019 року у м. Києві, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргаз», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство  «Комерційний банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексінор» про визнання права власності, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 115,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
У вересні 2019 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову в якій останній просив накласти арешт на майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 115,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що відповідач може відчужити спірну квартиру на користь третіх осіб, для ухилення від виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог. 
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено.
В якості забезпечення позову накладено арешт на трикімнатну квартиру загальною площею 115,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
 
Не погодилось із вказаним судовим рішенням ТОВ «Укргаз», його представником подано апеляційну скаргу, в якій останній вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та не обґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права за неповного з'ясування обставин справи. Вказує на те, що в заяві про забезпечення позову не вказано предмет позову, не обґрунтовано необхідність забезпечення позову та не вказано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Зазначає, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, в тому числі реальної загрози невиконання рішення суду та доказів на підтвердження наміру відчужити належне ТОВ «Укргаз» майно. 
Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує на те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, а ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.
Враховуючи викладене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
 
Представник ТОВ «Укргаз» - Пальнюк В.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бубенок В.Г. заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, просили залишити її без змін.
Треті особи в судове засідання не з'явились, повідомлялись про розгляд справи в порядку встановленому процесуальним законом, причини неявки не повідомили, а тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. 
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надано докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.   
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
 
З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на майно. Предметом спору фактично є право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 115,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У разі відчуження квартири, відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде неможливим, і позивач буде вимушений здійснювати додаткові процесуальні дії для відновлення свого порушеного права, зокрема, залучати до участі у справі нових учасників, пред`являти нові позовні вимоги, тощо, що призведе до порушення строків розгляду даної справи.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно, зазначене позивачем.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що в заяві про забезпечення позову не вказано предмет позову, не обґрунтовано необхідність забезпечення позову  колегією суддів відхиляються. Так, фактично предметом спору є право власності на об`єкт нерухомості, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що відповідач має право розпорядитись майном, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на зазначену квартиру, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.
 Також, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що в заяві про забезпечення позову не вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Так, відсутність пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову, на час подання заяви про забезпечення позову, не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави. Крім того відповідач не  був позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову. 
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.  
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,  381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргаз» - залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

                  
                                         Повний текст постанови складений 17 березня 2020 року.