07.05.20
22-ц/812/721/20

Провадження №22-ц/812/721/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                               
7 травня 2020 року                                                       м. Миколаїв
                                                                                   Справа № 486/699/19
Миколаївський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді  - Шаманської Н.О., 
суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Южноукраїнський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,
про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_2 
на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ухвалене суддею Далматовою Г.А. 25 лютого 2020 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена

у с т а н о в и в:

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позову зазначала, що у 2015 році познайомилась з відповідачем. Тривалий час вони зустрічались, а у квітні 2016 року почали проживати разом у батьків відповідача, вели спільне господарство та планували одружитись. Влітку того ж року вона дізналась, що вагітна, в зв`язку з чим, для забезпечення сім`ї восени 2016 року відповідач поїхав працювати до Литви, а вона переїхала до своєї матері. У березні 2017 року відповідач повернувся, однак, через погіршення стосунків між ними, вони продовжували проживати окремо один від одного. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_3 , проте, оскільки на момент народження дитини сторони не перебували в шлюбі між собою та не подали заяву про визнання батьківства, запис про батька в актовому записі про народження дитини було внесено за її заявою. На даний час ОСОБА_2 життям та здоров`ям дитини не цікавиться, жодної матеріальної допомоги на її утримання не надає. Мати відповідача щовихідних брала дівчинку до себе, однак, після того, як вона запропонувала ОСОБА_2 визнати своє батьківство припинила це робити. Зазначала, що визнання батьківства відповідача відповідатиме інтересам їх малолітньої дитини. 
Посилаючись на викладене просила визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_4 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.
        Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 лютого 2020 року позов частково задоволено. Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_4 . Стягнуто з нього на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2019 року і до повноліття дочки. Розподілено судові витрати.
Додатковим рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 витрати за проведення судово-генетичної експертизи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та безпідставно стягнув з нього аліменти у твердій грошовій сумі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що згодна з доводами апеляційної скарги та погоджується на стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).
       Сторони у судове засідання не з`явись, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, у зв`язку з чим, суд розглядав справу у відсутність сторін. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність   та обґрунтованість судового рішення в межах доводів  та вимог апеляційної скарги,   колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 . Батьком дівчинки в свідоцтві про її народження вказано ОСОБА_5 .
 Як вбачається з копії актового запису про народження № 77 від 30 березня 2017 року, складеного Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані на підставі заяви матері про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Висновком експерта № 937 від 16 грудня 2019 року Миколаївського науко-дослідного експертно-криміналістичного центру встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Южноукраїнська, може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 . Ймовірність даної події складає 99,9999896964092%.
 За такого, суд першої інстанції вірно оцінив докази у справі, дійшовши обґрунтованого висновку та задовольнив позовну вимогу про встановлення батьківства ОСОБА_2 .
В цій частині рішення суду не оскаржується відповідачем.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частиною 2 статті 182 СК України).
Матеріалами справи підтверджується, що донька проживає з матір`ю, яка її повністю утримує, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, чим порушує свій обов`язок визначений вимогами ст. 180 СК України, по утриманню неповнолітньої дитини.
З аналізу наведених правових норм суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем.
Такий висновок суду ніхто зі сторін не оспорює.
Разом з тим відповідач не погоджується із розміром щомісячного утримання дитини, визначеним судом першої інстанції, а саме зі стягненням з нього аліментів у твердій грошовій сумі.
Стягуючи аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі, суд виходив з того, що представником відповідача у судовому засіданні частково визнано позовну вимогу про стягнення аліментів, а саме в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень. 
Проте в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що не давав згоди на стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, а його представник без погодження з ним зробила таку заяву, чим поставила його в більш невигідне становище відносно інтересів позивача.
Відповідно до частини першої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Проте від позивача не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, навпаки ОСОБА_1 просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі.
За такого, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення аліментів на утримання дитини, стягнувши з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 лютого 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити. 
Стягнути з ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  уродженця м. Южноукраїнськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Южноукраїнськ Миколаївської області, зареєстрованої та проживаючої:  АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1  аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Головуючий                                 Н.О. Шаманська
Судді: О.О. Данилова
В.В.Коломієць       
Повний текст постанови складено 7 травня 2020 року.