Ухвала
 
03 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 757/26746/17-ц
провадження № 61-2733ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_1 , та касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банк «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 
21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № SAMDN01000720210508 у розмірі 104 383, 74 доларів США, три проценти річних в розмірі 275 654,24 грн, пеню в розмірі 2 786 574,96 грн та за договором № SAMDN01000720209840: суму вкладу та відсотки в розмірі  
59 005,41 євро, три проценти річних в розмірі 187 698,24 грн, пеню в розмірі  
1 819 480,19 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року рішення місцевого суду залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 
08 квітня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду від 09 жовтня 2018 року скасована, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу від 30 вересня 2011 року № SAMDN01000720209840 суму вкладу у розмірі 271 66,54 євро; відсотки за період з 31 березня 2014 року по 
27 жовтня 2014 року в розмірі 468,90 євро; 3 % річних за період з 30 жовтня 2014 року по 06 травня 2018 року у розмірі 74 484,66 грн. та пеню у розмірі 705 786,71 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу від 30 вересня 2011 року № SAMDN01000720210508 суму вкладу у розмірі 
39 874,99 доларів США; відсотки за період з 31 березня 2014 року по 27 жовтня 
2014 року в розмірі 917,67 доларів США; 3 % річних за період з 30 жовтня 2014 року по 06 травня 2018 року в розмірі 98 344,93 грн; пеню за період з 15 травня 2016 року по 15 травня 2017 року в розмірі 931 878,52 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» у дохід держави судовий збір у розмірі 8 000,00 грн.
 
20 лютого 2020 року ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк до 30 березня 2020 року для усунення недоліків.
 
17 березня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
 
У касаційній скарзі представник заявника посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки на його думку суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не урахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року № 14-57цс18 у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 61-896св17) та у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 758/824/17 (провадження № 61-22164св18).
 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом  1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтею 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. В. Сердюк   А. І. Грушицький   І. М. Фаловська