П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 766/3427/20	
Головуючий в 1 інстанції: Булах Є.М.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Херсонського міського суду Херсонської області  від 17 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Ганни Вікторівни, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Ганни Вікторівни (далі – інспектор УПП), Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Херсонській області в якому просила: 
- визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Ганни Вікторівни по складанню постанови у справі про адміністративне правопорушення;
- скасувати постанову серії ЕАК №2147257 від 22.02.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що дії та постанова інспектора УПП є незаконними, оскільки маневр проїзду перехрестя розпочато на жовтий сигнал світлофору та завершено на зелений. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області  від 17 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд скасував оскаржувану постанову та закрив провадження у справі. В частині визнання неправомірними дій інспектора відмовив.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що поданий відповідачем відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху не є належним доказом у справі, оскільки оскаржувана постанова не містить інформації про технічний засіб, яким його здійснено та, з  огляду на відсутність в матеріалах справи інших належних та допустимих доказів у підтвердження вчинення особою вказаного правопорушення, дійшов висновку про незаконність оскаржуваної постанови. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, Управління подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене у справі рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що  суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що пункт 9 оскаржуваної постанови містить інформацію про технічний засіб, яким здійснювалась фіксація порушення правил дорожнього руху. Зауважив, що в ході розгляду справи суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані Управлінням відеозаписи. 
ОСОБА_1 не скористалась правом на подання відзиву.

Фактичні обставини справи.

Постановою інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Ганни Вікторівни від 22.02.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. (а.с.4).
Підставою для прийняття такої постанови стало те, що 22.02.2020 року близько  22 год. 00  хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки  PEUGEOT 206, реєстраційний номер        НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Залаегерсег та Бериславського шосе здійснив рух на поєднання червоного та жовтого сигналу світлофору, внаслідок чого порушив п 8.7.3  ПДР України. 
Позивач наполягає, що не порушувала ПДР України, а відтак, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУпАП, що стало підставою її звернення до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляції з наступних підстав.
Згідно ч. 5    ст. 14 Закону України “Про дорожній рух”     учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до підпункту «є» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.
Частиною 2 статті 122 КУпАП України передбачено, що проїзд на заборонний сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно ст. 251 КУпАП    доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.        
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до    ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За правилами    ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ознайомившись з відеозаписом, наданим Управлінням у підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху, суд апеляційної інстанції встановив, що 22.02.2020 року о 22 год. 00хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки  PEUGEOT 206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила маневр виїзду на перехрестя в момент поєднання червоного та жовтого сигналу світлофору.
Колегія суддів вважає, що зафіксований факт проїзду позивача на заборонний сигнал світлофору повною мірою знайшов своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, є порушенням підпункту «є» п. 8.7.3 ПДР України та складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2    ст. 122 КУпАП.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що відповідачем цілком правомірно прийнято оскаржувану постанову та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 2    ст. 122 КУпАП.
Що стосується посилань позивача та суду першої інстанції на неможливість прийняття до уваги в якості доказу відеозапису зі службового відеореєстратора, яким зафіксовано здійснене позивачем правопорушення з тих підстав, що в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено інформації про технічний засіб, яким його здійснено, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 9 частини 1    статті 31 Закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 року № 580-VIII    поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1    статті 40 вказаного Закону    поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання    правил дорожнього руху.
Як вбачається з матеріалів справи, п.9 оскаржуваної постанови містить інформацію, що до постанови додається камера 5096.
Враховуючи, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі данні технічних приладів, що мають функції відеозапису, судова колегія дійшла висновку, що наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП та про нього зазначено в оскаржуваній постанові.
Водночас судова колегія зазначає, що процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена    Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за №1408/27853 (далі - Інструкція).
За приписами пункту 5 розділу IV вказаної Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
При цьому зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Натомість такі відомості мають зазначатись у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним судом України у постанові від 14.02.2018 р. по справі №    536/583/17.
Згідно ст.ст.    72,    73,    74 КАС України    доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для не прийняття до уваги наданого відповідачем відеозапису, на якому зафіксовано здійснення позивачем адміністративного правопорушення.
Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17, від 29 травня 2018 року        у справі № 727/6565/17, від 11 липня 2019 року у справі № 686/15730/16-а.
Що стосується висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій інспектора УПП, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такий висновок є правильним, проте мотиви, за яких його зроблено, не можна вважати обґрунтованими, адже положення ст. 286 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не дають суду права стверджувати, що вимоги про визнання протиправними дії є невірно обраним способом захисту.
В свою чергу судова колегія зазначає, що оскільки з наведених вище мотивів оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а інспектор УПП діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що визначений відповідним Законом з дотриманням положень, наведених у ст. 2 КАС України, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Враховуючи, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.    241,    243,    250,    272,    286,    308,    310,    315,    317,    321,    322,    325,    328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Херсонського міського суду Херсонської області  - задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області  від 17 березня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовної заяви до інспектора сержанта поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області Середи Ганни Вікторівни, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.