П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
03 червня 2020  року                                                                      м. Київ
                                                                                              Справа №361/4256/19
 
Резолютивна частина постанови оголошена  03 червня 2020 року
Повний текст постанови складено 05 червня 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи:            позивач           ОСОБА_1 
                                               відповідач     Акціонерне товариство Комерційний банк                                «Приватбанк»           
                                                           
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленого у складі судді Петришин Н.М. 13 листопада 2019 року, повний текст рішення складено 21 грудня 2019 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені, -
 
Справа №361/4256/19	 	 	
№ апеляційного провадження:22-ц/824/3403/2020	 	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Петришин Н.М.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.	 	
В С Т А Н О В И В:
            У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, січень, лютий, березень, травень 2019 року.
            В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що є донькою, спадкоємцем та правонаступником прав й обов`язків померлої ОСОБА_2 , яка за життя уклала договір із ПАТ КБ «Приватбанк» про банківський строковий вклад. Банк зобов`язання за вказаним договором не виконав, що змусило ОСОБА_2 звернутися до суду за захистом своїх прав. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області позов ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором банківського вкладу задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 кошти за договором банківського вкладу в розмірі 11200 доларів США. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області залишено без змін. Постановою Верховного Суду касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»  залишено без задоволення. Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та  ухвалу апеляційного суду Сумської області залишено без змін. Після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулася до суду про визнання її правонаступником прав і обов`язків померлої та про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області визнано ОСОБА_1 правонаступником прав та обов`язків ОСОБА_2 та замінено сторону у виконавчому провадженні із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
            Рішення суду про повернення банківського вкладу відповідачем на даний час не виконано. Невиконання банком своїх зобов`язань має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.
            Тому, з огляду на викладені обставини, позивач просила стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на свою користь пеню: за період із 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 3 346 176 (три мільйони триста сорок шість тисяч сто сімдесят шість) грн. 96 коп.; за період із 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 3 337 034 (три мільйони триста тридцять сім тисяч тридцять чотири) грн. 40 коп.; за період із 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 3 337 034 (три мільйони триста тридцять сім тисяч тридцять чотири) грн. 40 коп.; за січень 2019 року в розмірі 274 982 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 40 коп.; за лютий 2019 року в розмірі 248 371 (двісті сорок вісім тисяч триста сімдесят одну) грн. 20 коп.; за березень 2019 року в розмірі 274 982 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 40 коп.; за травень 2019 року в розмірі 274 982 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн. 40 коп., що в загальному розмірі становить 11 093 564 (одинадцять мільйонів дев`яносто три тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн. 20 коп.
            Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2019 року позов задоволено частково.
            Стягнуто із Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь  ОСОБА_1  пеню за договором банківського вкладу № SAMDN47000710126158 від 12 квітня 2010 року у розмірі 273 952 (двісті сімдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн.
            Стягнуто із Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 2 739, 52 грн.
            В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
            Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу. в якій просить рішення суду змінити рішення суду в частині пені та зменшити розмір пені, посилаючись на те, що задоволений судом пнершої інстанції розмір пені є завищеним, таким, що не відповідає принципу розумності та справедливості, пропорційності, засадам цивільного судочинства. 
            В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» Куценко О.В. підтримав доводи апеляційної скарги.
            Представник позивача ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
            Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
            Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
            Відповідно до матеріалів справи та постанови Верховного суду в справі                  № 589/5061/15-ц, вбачається, що 12 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладено Договір № SAMDN47000710126158 (вклад «Копилка») про банківський строковий вклад, відповідно до якого, ОСОБА_2 передала банку, а останній прийняв на зберігання депозит у сумі 3 000 доларів США, який з урахуванням внесених коштів за 2011-2012 рр. зріс до загальної суми 11 200 (одинадцять тисяч двісті) доларів США.
            Проте, банк, всупереч вимогам клієнта та умовам договору, вклад не повернув, що змусило ОСОБА_2 звернутися до суду за захистом своїх прав.
            Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором банківського вкладу задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 кошти за договором банківського вкладу в розмірі 11 200 доларів США.
            Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2016 року рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року залишено без змін.
            Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2018 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року та  ухвалу апеляційного суду Сумської області від 7 вересня 2016 року залишено без змін.
            Матеріалами справи встановлено, що рішення суду у вищевказаній справи не виконано.
            Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року (справа № 589/5061/15-ц) визнано ОСОБА_1 правонаступником прав і обов`язків ОСОБА_2 за договором SAMDN47000710126158 (вклад «Копилка») від 12 квітня 2010 року, та замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 52944396 відкритого за виконавчим листом у цивільній справі № 589/5061/15-ц виданого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 21 жовтня 2016 року з стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 (а.с. 18-20).
            Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. про заміну сторони виконавчого провадження від 19 березня 2019 року у ВП № 52944396 замінено стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 (а.с. 21-22).
            Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
            Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
            За змістом п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
            Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
            Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
            Згідно положень ч. ч. 2, 3 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
            Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
            Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначено, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
            Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
            Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
            Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
            Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
            Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
            Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.
            Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постановах від 11.05.2016 р. справа № 6-37цс16 та від 01.06.2016 р. справа № 6-2558цс15, постанові Верховного Суду від 18.07.2018 справа №201/12075/14-ц.
            Відповідно до розрахунку наданого позивачем, остання просила стягнути пеню із відповідача на її користь в загальному розмірі 11 093 564 (одинадцять мільйонів дев`яносто три тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн. 20 коп., що складається та розраховується:
-за період із 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 3 346 176 грн. 96 коп. (11 200 доларів США *3/100*366 днів = 122 976 доларів США, що по офіційному курсу станом на 5 червня 2019 року - 27,21 грн.*122 976 доларів США = 3 346 176 грн. 96 коп.);
-за період із 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 3 337 034 грн. 40 коп. (11 200 доларів США *3/100*365 днів = 122 640 доларів США, що по офіційному курсу станом на 5 червня 2019 року - 27,21 грн.*122 640 доларів США = 3 337 034 грн. 40 коп.);
-за період із 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року в розмірі 3 337 034 грн. 40 коп. (11 200 доларів США *3/100*365 днів = 122 640 доларів США, що по офіційному курсу станом на 5 червня 2019 року - 27,21 грн.*122 640 доларів США = 3 337 034 грн. 40 коп.);
-за січень 2019 року в розмірі 274 982 грн. 40 коп. (11 200 доларів США *3/100*31 днів = 10 416 доларів США, що по офіційному курсу станом на 13 червня 2019 року - 26,40 грн.*10 416 доларів США = 274 982 грн. 40 коп.);
-за лютий 2019 року в розмірі 248 371 грн. 20 коп. (11 200 доларів США *3/100*28 днів = 9 408 доларів США, що по офіційному курсу станом на 13 червня 2019 року - 26,40 грн.*9 408 доларів США = 248 371 грн. 20 коп.);
-за березень 2019 року в розмірі 274 982 грн. 40 коп. (11 200 доларів США *3/100*31 днів = 10 416 доларів США, що по офіційному курсу станом на 13 червня 2019 року - 26,40 грн.*10 416 доларів США = 274 982 грн. 40 коп.);
-за травень 2019 року в розмірі 274 982 грн. 40 коп. (11 200 доларів США *3/100*31 днів = 10 416 доларів США, що по офіційному курсу станом на 13 червня 2019 року - 26,40 грн.*10 416 доларів США = 274 982 грн. 40 коп.).
            Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.
            Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
            Суд першої інстанції, визначаючи розмір пені, який підлягає стягненню, вірно виходив із засад справедливості, добросовісності та розумності, та порівнюючи суму нарахованої пені за прострочення виконання з сумою заборгованості за депозитним вкладом, врахував, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує реальні збитки та не відповідає принципам розумності, добросовісності і справедливості, та враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення визначеного розмір пені за договором банківського вкладу № SAMDN47000710126158, до розміру невиплаченого депозиту у розмірі 273 952 (двісті сімдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн.
            Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
            Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
            Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
            Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.   Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»- залишити без задоволення.
           Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2019  року  -  залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                             Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна