Номер провадження: 22-ц/813/1804/20 
Номер справи місцевого суду: 501/902/19
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представниці державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» адвокатки Соловйової Ксенії Юріївни на додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» про поновлення на роботі, виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу, скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції. 
26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Іллічівського міського суду Одеської області до державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» про поновлення на роботі, виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу, скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якому просив суд: - скасувати накази в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» №13-к від 06.03.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та №21 від 25.02.2019 року і №24 від 01.03.2019 року «Про оголошення догани заступнику капітана ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» ОСОБА_1»; - поновити його (позивача) на посаді заступника начальника (керівника, капітана) державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» з виконанням посадових обов`язків обумовлених посадовою інструкцією заступника капітана з адміністративно-фінансових питань 12.09.2017 року; - виплатити йому (позивачу) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06.03.2019 року по час прийняття рішення судом про поновлення згідно з щомісячним посадовим окладом у сумі 17 100 грн. 00 коп. Позов мотивований тим, що Наказом №13-к від 06 березня 2019 року його (позивача) звільнено з посади заступника капітана державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» на підставі п.3 статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Позивач зазначав, що даний наказ був незаконним, необґрунтованим та прийнятим з грубими порушеннями чинного законодавства з причин викриття ним незаконних дій посадової особи, яка його прийняла. Позивач стверджував в позові, що 15 лютого 2019 року на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2018 року його поновлено на роботі наказом в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» Агафонікова І.В. №7-к від 06.02.2019 року. Поновлення відбулося з порушеннями вимог законодавства, оскільки: - його (позивача) повинні були поновити на посаді заступника капітана з адміністративно-фінансових питань або на рівнозначній посаді у відповідності зі ст.235 КЗпП України; - поновлення відбулося на нерівнозначній посаді заступника капітана, оскільки 04 вересня 2017 року він був прийнятий на посаду заступника капітана з адміністративно-фінансових питань державного підприємства «Служба капітана Іллічівського морського рибного порту», тобто на посаду заступника керівника, оскільки саме керівник підприємства на той час займав посаду «капітан». Також, позивач зазначав в позові, що у день прийняття на роботу 15.02.2019 року в.о. начальника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» йому було запропоновано ознайомитись з новою посадовою інструкцією заступника капітана цього підприємства від 06.02.2019 року, з якою він не погодився, оскільки: - коло обов`язків на, які він погодився чітко визначено у посадовій інструкції заступника капітана з адміністративно-фінансових питань від 12 вересня 2017 року; - у новій посадовій інструкції заступника капітана від 06.02.2019 року завдання і обов`язки повністю відрізняються від зазначених у посадовій інструкції від 12 вересня 2017 року; - кваліфікаційні вимоги щодо повної вищої освіти відповідного (морського) напрямку також не є прийнятними для нього, оскільки у нього є тільки вища юридична освіта і науковий ступінь у галузі права; - він виконував обов`язки заступника керівника підприємства, а згідно останньої інструкції, повинен був стати на два ранги нижче - фактично на посаді заступника начальника відділу, що також є порушенням його трудового договору. Позивач стверджував в позові, що не дивлячись на його обґрунтовану відмову виконувати роботу, що не передбачена трудовим договором та його кваліфікацією, в.о. начальника ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» у перший же день поновлення і по час звільнення намагався незаконно та навмисно надавати йому накази, вказівки та розпорядження стосовно виконання морських (капітанських) функцій та ще й без забезпечення належних умов та знарядь праці (т.1 а.с 1-8).
Представник ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» 26.04.2019 року надав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що Наказом №7-к від 06.02.2019 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на рівнозначній посаді у реорганізованому підприємстві, а тому виникла необхідність у складенні та підписанні нової посадової інструкції. Коло обов`язків ОСОБА_1 на рівнозначній посаді входило до обов`язків попередньої посади (т.1 а.с.65-70).
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області (суддя Петрюченко М.І.) від 18 вересня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково. Скасовано накази в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» №13-к від 06.03.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та №21 від 25.02.2019 року і №24 від 01.03.2019 року «Про оголошення догани заступнику капітана ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» ОСОБА_1», поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника капітана Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту», а також судом першої інстанції було ухвалено: виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06.03.2019 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на роботі згідно з місячним окладом на відповідній посаді та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за один місяць. В задоволенні решти вимог - відмовлено (т.2 а.с. 104-116).
25 жовтня 2019 року додатковим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області заяву позивача ОСОБА_1 - задоволено. Суд зобов`язав виплатити заявнику заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06.03.2019 року по день ухвалення рішення суду по поновлення на роботі згідно місячним окладом на відповідній посаді у розмірі 112860 грн (т. 2, а.с. 165-167).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції. 
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням представниця відповідача - адвокатка Соловйова Ксенія Юріївна звернулась з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду 06 листопада 2019 року у якій зазначає, що вказане рішення підлягає скасуванню, як таке, що є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Апелянтка вважає, що у суду було упереджене ставлення до результату розгляду справи, а в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити повністю. Скаржниця обґрунтовує це тим, що ДП «МАЧРП», ані його представник копію додаткового рішення не отримували. Представник ДП «МАЧРП» не був присутній під час оголошення додаткового рішення та про зміст додаткового рішення не обізнаний, у зв`язку з чим позбавлені можливості скласти обґрунтовану апеляційну скаргу та порушує положення ст. 272 ЦПК України. Також на погляд відповідача, суддя Петрюченко Мирослава Іванівна не могла брати участь у розгляді зазначеної справи і підлягала відводу, оскільки є обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. Крім того, апелянтка зазначає, що додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та їх невірної оцінки, неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин. Скаржниця зазначає, що додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, таким чином, якщо датою ухвалення додаткового рішення суду є 25 жовтня 2019 року, то він вважає, що датою набрання додатковим рішення суду може стати 26 листопада 2019 року, в разі якщо його не буде оскаржено. На думку апелянтки відкриття виконавчого провадження та подальше виконання виконавчого листа, виданого на виконання додаткового рішення суду може призвести до блокування роботи ДП «МАЧРП», у зв`язку з накладенням виконавчою службою арешту на рахунок, що призведе до неможливості виплати заробітної плати працівникам, отримання прибутку та здійснення закупівель. Тому апелянтка просить скасувати додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2019 року повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити повністю (т. 2, а.с. 229-239).
07 листопада 2019 року апелянтом було подано доповнення до апеляційної скарги на додаткове рішення Іллічівського районного суду Одеської області. У доповнення апелянт зазначає, що в додатковому рішенні не конкретизовано та не вирішено питання хто має виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу. Таким чином на його думку судом першої інстанції було зроблено грубу процесуальну помилку. Також судом не було визначено чітку суму, що підлягає стягненню (т. 2, а.с. 240-242).
19.12.2019 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін (т. 3, а.с. 12-19).
03.03.2020 року ОСОБА_1 заявив відвід колегії суддів в справі в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М. (т.3, а.с. 24-26). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.03.2020 року заявлений відвід був визнаний необґрунтованим, а справа передана для розгляду заяви про відвід в порядку ч. 3 ст. 40 ЦПК України (т. 3, а.с. 32-34). Ухвалою судді Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М. від 11.03.2020 року заяву ОСОБА_1 було залишено без задоволення (т. 3, а.с. 36-38).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам. Апеляційне провадженнярозглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Позиція апеляційного суду по справі.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу з 06.03.2019 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на роботі згідно з місячним окладом на відповідній посаді та посилаючись на положення діючого законодавства та положення нормативно-правових актів, визначив розмір заробітної плати, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Іллічівського міського суду Одеської області (суддя Петрюченко М.І.) від 18 вересня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково. Скасовано накази в.о. начальника державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» №13-к від 06.03.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та №21 від 25.02.2019 року і №24 від 01.03.2019 року «Про оголошення догани заступнику капітана ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» ОСОБА_1», поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника капітана Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту», а також судом першої інстанції було ухвалено: виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06.03.2019 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на роботі згідно з місячним окладом на відповідній посаді та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за один місяць. В задоволенні решти вимог судом відмовлено (т.2, а.с. 104-116).
Отже, серед іншого суд ухвалив допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за один місяць.
Щодо доводів апелянта в частині відводу головуючому судді в справі. Стаття 36 ЦПК України містить перелік підстав, за наявністю яких суддя підлягає відводу/самовідводу від розгляду справи. Стаття 37 ЦПК України визначає випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді справи. За обставинами даної справи факт того, що головуючий суддя приймала участь в розгляді справи № 501/1709/18 про поновлення позивача на рівнозначній посаді та 28.11.2018 року ухвалила рішення не є підставою для відводу судді, оскільки за обставинами цієї справи № 501/902/19 спір між сторонами виник з інших підстав та за інших обставин. Посилання апелянта на існування інших обставин, які є підставами для відводу судді зводяться до припущень, є безпідставними та не підтверджуються допустимими та достатніми доказами, а тому відхиляються апеляційним судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Приймаючи оскаржене рішення суд виходив з того, що позовна вимога, яка розглядалась в суді, щодо неї судом не було винесено рішення (не конкретизований розмір стягнення), а тому прийняв додаткове рішення. 
При цьому за положеннями статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Отже, за наявності обставин, які можуть утруднити виконання рішення суду або ж якщо рішення суду є незрозумілим, що стосується процедури його виконання, законодавцем був передбачений механізм звернення виконавця до суду з заявою про роз`яснення судового рішення.
Процедура примусового виконання судового рішення регулюється положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон). Так, частина перша статті 4 Закону містить перелік вимог, яким повинен відповідати виконавчий документ та чітко роз`яснює, які відомості повинні бути зазначені у виконавчому документі. Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. 
Отже питання відповідності виконавчого документа встановленим законом вимогам вирішується виконавцем при ухваленні рішення щодо прийняття виконавчого документа до виконання. В тому випадку, якщо виконавцем буде встановлена невідповідність виконавчого документа вимогам законодавства, виконавець ухвалює рішення про повернення виконавчого документа стягувачу та роз`яснює причини такого повернення. В іншому ж випадку виконавець має право звернутися до суду з заявою про роз`яснення судового рішення.
Щодо інших доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що апелянту був наданий гарантований доступ до суду апеляційної інстанції, оскаржуване рішення суду було переглянуте в межах доводів апеляційної скарги. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В цілому доводи апелянта зводяться до формальних зауважень, носять характер припущень, не підтверджуються відповідними належними доказами та не впливають на вирішення спору по суті, а тому відхиляються апеляційним судом.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представниці державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» адвокатки Соловйової Ксенії Юріївни - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                        А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

02.04.2020 року                                                                 м. Одеса