Справа № 127/30729/19 
Провадження № 33/801/230/2020
Категорія: 325 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адво-ката ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , його захисника адвоката Головенька Віталія Петровича на постанову суд-ді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2020 року про притяг-нення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, іден-тифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 183-1 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2019 ро-ку № 59/15.24-39, складеного державним виконавцем Замостянського відділу держав-ної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шарапанівським Р. П., при примусовому виконанні виконавчого провадження № 19997357 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 заборгував сплату аліментів у розмірі 181900,00 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців у період з 23 вересня 2009 року по 31 жовтня 2019 року. Адміністративна відповідаль-ність за дане правопорушення передбачена частиною першою статті 183-1 КУпАП.
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП, накладено на нього ад-міністративне стягнення у виді виконання 120 годин суспільно корисних робіт. Стяг-нуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 гривень судового збору. 
Не погоджуючись з ухваленою судом першої інстанції постановою від 08 січня 2020 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить поновити йо-му строк на апеляційне оскарження, оскільки судових повісток про виклик до суду він не отримував, такі направлялися за невідомою йому адресою, а про наявність поста-нови суду йому стало відомо лише 28 лютого 2020 року після надходження листа з Центру пробації. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову судді суду пер-шої інстанції від 08 січня 2020 року, закрити провадження у справі у зв`язку із відсут-ністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Скаржник вважає ос-каржувану постанову незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, за неповноти проведеного судового розгляду, з порушенням його права на справедливий судовий захист. Надаючи правову характеристику статті 183-1 КУпАП, вказуючи на незворотність дії закону у часі, ОСОБА_1 стверджує, що при визна-ченні розміру заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем охоплений період з 23 вересня 2009 року до 31 жовтня 2019 року, тоді як Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнен-ня заборгованості зі сплати аліментів», відповідно до якого КУпАП доповнений стат-тею 183-1, набув чинності 06 лютого 2018 року. Тому період несплати аліментів осо-бою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не повинен братися до уваги при обрахунку сукупного розміру заборгованості. Доданий до протоколу про адміністративне пра-вопорушення розрахунок заборгованості по аліментах не містить розмежування за-боргованості, що виникла до вступу в дію статті 183-1 КУпАП та після, на що суд першої інстанції не зверув уваги. За відсутності даних, що вказували б на те, що почи-наючи з 06 лютого 2018 року у нього мав місце саме такий розмір заборгованості по сплаті аліментів на дитину, за якого настає відповідальність, передбачена частиною першою статті 183-1 КУпАП, скаржник стверджує про відсутність у його діях складу правопорушення. 
Згідно норм статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений органом, правомочним роз-глядати скаргу.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Головенька В. П., до-слідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 та його захисника про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 08 січня 2020 року підлягає задоволенню. Апеля-ційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністра-тивні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об’єктивне з’ясування обста-вин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення вико-нання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчинен-ню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання гро-мадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають зна-чення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмініс-тративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді спра-ви про адміністративне правопорушення зобов’язаний з’ясувати: чи було вчинено ад-міністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає во-на адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом’якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з’ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне за-стосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо ви-знає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення № 59/15.24-39, складеного 06 листопада 2019 року державним виконавцем Замостянсь-кого відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Шарапанівським Р. П., при примусовому виконанні виконавчого провадження № 19997357 ОСОБА_1 заборгував по сплаті аліментів 181900,00 гривень за період з 23 вересня 2009 року до 31 жовтня 2019 року, що передбачає адміністративну відпові-дальність за частиною першою статті 183-1 КУпАП. Суд першої інстанції, розгляда-ючи адміністративну справу, дослідивши та проаналізувавши її матеріали, дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення за частиною першою статті 183-1 КУпАП, визначеним у протоколі. Суд врахував обставини спра-ви та особу порушника, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відпові-дальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 08 січня 2020 року. 
Оскаржуючи судову постанову, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Голо-венько В. П. наголошують на тому, що відповідальність за вчинення адміністратив-ного правопорушення, пов`язаного з несплатою аліментів на утримання дитини, вста-новлена з 06 лютого 2018 року, а оскільки закон зворотної сили не має, то він не повинен нести відповідальність за виниклу заборгованість до вказаної дати. 
Однак такі доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.
Враховуючи неспростовані ОСОБА_1 обставини щодо наявності у нього великого боргу по сплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини за пе-ріод більш як шість місяців у сумі станом на 31 жовтня 2019 року 181900,00 гривень, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу необґрунтованою та необ`єктивною. При цьому безпідставними є доводи скаржника про те, що виникнення у нього заборгова-ності за період часу до внесення змін у КУпАП Законом України від 07 грудня 2017 року № 2234-VIII унеможливлює застосування до нього адміністративної відповідаль-ності, оскільки така відповідальність пов`язується з наявністю певного розміру забор-гованості, а не з періодом часу, за який вона утворилася. Разом тим необхідно під-креслити, що навіть з урахуванням періоду заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів з 06 лютого 2018 року по жовтень 2019 року розмір цієї заборгованості за простим математичним розрахунком, виходячи із розміру стягуваних аліментів в сумі 1500,00 гривень щомісячно, становитиме 30000,00 гривень, що в даному випадку не звільняє платника аліментів від відповідальності за частиною першою статті 183-1 КУпАП. 
Крім того на запит апеляційного суду від 25 березня 2020 року № 127/30729/19/ЕП-2185/20-вих. державним виконавцем надані для огляду у судовому засіданні мате-ріали виконавчого провадження № 19997357, з яких беззаперечно убачається, що ОСОБА_1 аліменти на дитину з часу відкриття виконавчого провадження уза-галі не сплачувалися, заборгованість систематично лише збільшувалася, що також прямо вказує на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого части-ною першою статті 183-1 КУпАП.
Посилання скаржників на неповідомлення платника аліментів про дату та час роз-гляду справи судом першої інстанції спростовуються матеріалами адміністративної справи. З протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2019 року № 59/15.24-39, підписаного та отриманого ОСОБА_1 з поясненням про відсут-ність у нього можливості сплачувати аліменти, убачається зазначення адреси його фактичного місця проживання в АДРЕСА_2 та адреси йо-го реєстрації в АДРЕСА_1 . Оскільки дані фактичні обставини самим ОСОБА_1 не заперечувалися на час складання протоколу, то однозначно не можна стверджувати про порушення судом порядку його неоднора-зових викликів у судове засідання. 
Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , його захисника адвоката Го-ловенька Віталія Петровича про поновлення строку на апеляційне оскарження поста-нови суду першої інстанції задоволити, пропущений процесуальний строк поновити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , його захисника адво-ката ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 183-1 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко