ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

10 червня 2020 року
м. Харків

справа № 638/10603/19
провадження № 22-ц/818/2772/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

імена (найменування) сторін:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року в складі судді Штих Т.В.,

у с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну несплату аліментів на малолітню дитину. 

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 січня 2015 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова. Мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 54000 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01 квітня 2019 року, складеним старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Козловською В.В. за виконавчим провадженням № № 58072346 по примусовому виконанню виконавчого листа № 638/18142/14, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 30 січня 2015 року. 

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 54000 грн. 

04 грудня 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 

Відзив мотивовано тим, що станом на 20 листопада 2019 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтверджується постановами старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Козловської В.В. від 30 вересня 2019 року про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України та про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами за виконавчим провадженням № 58072346. Крім того, він тривалий час є безробітним, на протязі певного часу лікувався від алкоголізму. 

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5400 грн за період з жовтня 2014 року по березень 2019 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, оскільки він, будучи зобов`язаним до сплати аліментів за рішенням суду, та будучи працездатним, зобов`язання по сплаті аліментів не виконував. Зменшивши пеню, суд першої інстанції вважав, що сума в розмірі 5400 грн буде справедливою сумою неустойки, оскільки ОСОБА_2 в повному обсязі сплатив заборгованість по аліментам, погане себе почуває та не працює, тому сума в розмірі 54000 грн буде становити надмірне обтяження для відповідача. 

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що доказів на підтвердження неспроможності сплати неустойки (пені) по аліментах або підстав для зменшення розміру пені по аліментах відповідач суду не надав. Вважає, що висновок суду першої інстанції в частині зменшення розміру стягнення неустойки (пені) до суми 5400 грн за весь час прострочення сплати аліментів є необґрунтованим. Крім того, відповідач є працездатним, однак не надавав матеріальної допомоги на утримання дочки за весь час з моменту присудження судом аліментів, що свідчить про наявність його вини, свідоме нехтування батьківськими обовязками та навмисне ухилення від сплати аліментів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. 

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 січня 2015 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова. Мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. 

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2014 року і до досягнення дитинною повноліття. 

На виконання вказаного рішення суду 30 січня 2015 року видано виконавчий  лист №  638/18142/14 (ВП № 58072346), який було пред`явлено для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Згідно з розрахунком заборгованості по виплаті аліментів, складеним старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Козловською В.В., за вказаним виконавчим листом, станом на 01 квітня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 54000 грн.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалась на підстави, передбачені частиною першої статті 196 СК України, та надала розрахунок пені, згідно з яким за період з жовтня 2014 року по березень 2019 року пеня за прострочення аліментів складає суму в розмірі 484300 грн. 

Постановами старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Козловської В.В. від 30 вересня 2019 року скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України та тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами за виконавчим провадженням № 58072346. 

В постановах зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 погашена в повному обсязі та станом на 30 вересня 2019 рік відсутня.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць  та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Саме така правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Визначивши розмір пені за прострочення строків сплати аліментів, суд першої інстанції застосував саме таке правило та реалізував своє право на зменшення пені, зазначивши при цьому, що відповідач у повному обсязі сплатив заборгованість, погано себе почуває та не працює. 

Разом з тим, вважаючи, що сума неустойки в розмірі 54000 грн є неадекватною та може становити надмірне обтяження для відповідача, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заборгованість зі сплати аліментів була погашена після звернення ОСОБА_1 з цим позовом. При цьому доказів поганого стану здоров`я та матеріального стану ОСОБА_2 , який не працював та лікувався від алкоголізму у період з жовтня 2014 року по березень 2019 року в матеріалах справи відсутні. 

З огляду на це, правові підстави для зменшення пені до суми 5400 грн відсутні. 

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими (пункт 2 частини першої статті 376 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за несплату аліментів в розмірі 54000 грн. 

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», отже судовий збір у розмірі 1152 грн 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року скасувати. 

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів у розмірі 54000, 00 грн ( п`ятдесят чотири тисячі грн 00 коп.) за період з жовтня 2014 року до березня 2019 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1152 грн 60 коп. (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн 60 коп.). 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 10 червня 2020 року. 

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

                                                                                         В.Б.Яцина