Справа № 463/2186/15-ц                                         Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/1393/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        22 червня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 04 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство (ПАТ) „Дельта Банк” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просило суд стягнути зі згаданих відповідачів солідарно на користь ПАТ „Дельта Банк” заборгованість за Кредитним договором, який було укладено 01.10.2008 року між ВАТ „Астра Банк” та ОСОБА_1 , у розмірі 195 229 грн. 19 коп.
Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що у відповідності до вищезгаданого Кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 21 960 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування ним з кінцевим терміном погашення заборгованості до 01.10.2015 року, однак взятих на себе зобов`язань не виконала і станом на 06.04.2015 року у неї виникнула заборгованість у розмірі 8 377, 21 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 195 229 грн. 19 коп., які і є предметом позовних вимог.
Крім цього, 01.10.2008 року між ВАТ „Астра Банк” та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладеним два Договори поруки, згідно яких згадані відповідачі взяли на себе солідарну відповідальність перед ВАТ „Астра Банк” за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед цим Банком за Кредитним договором від 01.10.2008 року.
02 грудня 2013 року між ПАТ „Астра Банк” та ПАТ „Дельта Банк” було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ „Астра Банк” продало, а ПАТ „Дельта Банк” купило Права вимоги за вищезгаданим Кредитним договором від 01.10.2008 року між ВАТ „Астра Банк” та ОСОБА_1 (том 1, а.с. 1-39).

11 жовтня 2019 року між ПАТ „Дельта Банк” та ТзОВ „Вердикт Капітал” було укладено Договір № 2018/К про відступлення прав вимоги, згідно якого ПАТ „Дельта Банк” відступило ТзОВ „Вердикт Капітал” Права вимоги за вищезгаданим Кредитним договором від 01.10.2008 року між ВАТ „Астра Банк” та ОСОБА_1 і ТзОВ „Вердикт Капітал” звернулося до суду з Клопотанням про залучення до участі у справі згаданого ТзОВ в якості правонаступника позивача (том 3, а.с. 1-14).
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 року було залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ТзОВ „Вердикт Капітал” (том 3, а.с. 19).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Вердикт Капітал” 195 229 грн. 19 коп., що складається з 194 048 грн. 58 коп. та 1 180 грн. 62 коп. 
Вирішено питання судових витрат (том 3, а.с. 38-40).

Дане рішення оскаржила відповідачка  ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржуване рішення змінити „в частині визначення загальної суми заборгованості та визначити, що така заборгованість складає 134 182, 87 грн.”, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Вважає, що Довідка ПАТ „Дельта Банк” від 06.04.2015 року не може бути належним та допустимим „доказом для визначення суми заборгованості, оскільки вона не містить жодного розрахунку такої заборгованості”. 
Також вважає, що „за змістом вказаної довідки ... сума простроченої заборгованості – 5 757, 74 дол. США, що еквівалентна 134 182, 87 грн., що є на 61 046 грн. менше, а ніж стягнута судом”, а тому і вважає, що оскаржуване рішення підлягає відповідним змінам.
Звертає увагу на те, що поручителі за кредитним договором, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , подавали до суду зустрічні позови про визнання недійсними договорів поруки, „проте за змістом оскаржуваного рішення такі зустрічні позови не вирішено” (том 3, а.с. 47-48).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також ТзОВ „Вердикт Капітал”, отримавши 27-28 травня 2020 року апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1  – разом з ухвалою суду про відкриття апеляційного провадження від 12 травня 2020 року з пропозицією подати протягом 15-ти днів відзив на цю апеляційну скаргу (а.с. 62-64), такого відзиву до суду не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, поручителі за кредитним договором, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дійсно подавали до суду зустрічні позови про визнання недійсними договорів поруки, які були укладені ними з ВАТ „Астра Банк” 01.10.2008 року (том 1, а.с. 11-14, 79-82, 105-107, 109-111).
Однак, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2015 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ „Дельта Банк” було залишено без розгляду (том 1, а.с. 177). А ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на цю ухвалу суду від 23 листопада 2015 року було визнано неподаною та повернуто згаданому апелянту (том 1, а.с. 209).

Зустрічний позов ОСОБА_3 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2020 року також було залишено без розгляду (том 3, а.с. 35).
За вищенаведених обставин доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подавали до суду зустрічні позови про визнання недійсними договорів поруки, до уваги прийматися не можуть.

За змістом пункту 3.2 Кредитного договору від 01.10.2008 року, у випадку порушення Позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань за цим Кредитним договором, Кредитор (Банк) має право вимагати дострокового погашення кредиту у повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені (том 1, а.с. 4-9).

Апеляційна скарга (як і матеріали справи в цілому) не містять доводів, які б заперечували чи оспорювали право позивача на звернення до суду з даним позовом – про дострокове погашення кредиту у повній сумі та нарахованих процентів за користування цим кредитом.

Згідно Довідки ПАТ „Дельта Банк” від 06.04.2015 року (на яку і міститься посилання у апеляційній скарзі в обгрунтування її доводів), станом на 06.04.2015 року у відповідачки ОСОБА_1 була наявною заборгованість за Кредитним договором від 01.10.2008 року у розмірі 8 377, 21 доларів США (що згідно курсу НБУ складає 195 229 грн. 19 коп., які і є предметом позовних вимог), в тому числі: 8 326, 55 доларів США (що в еквіваленті складає 195 229 грн. 19 коп.) – тіло кредиту, а 55, 66 доларів США (що в еквіваленті складає 1 180 грн. 62 коп.) – відсотки за користування цим кредитом.
При цьому, складовою частиною вищезгаданої заборгованості є прострочена заборгованість, яка (в свою чергу) складається з: 5 757, 74 доларів США (що в еквіваленті складає 134 182 грн. 97 коп.) – тіло кредиту, та 55, 66 доларів США (що в еквіваленті складає 1 180 грн. 62 коп.) – відсотки за користування цим кредитом (том 1, а.с. 15).
В той же час, предметом позовних вимог є дострокове погашення кредиту у повній сумі та нарахованих процентів за користування цим кредитом (на що, як вже зазначалося вище, позивач мав право), а не лише прострочена заборгованість.
Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що „за змістом вказаної довідки ... сума простроченої заборгованості – 5 757, 74 дол. США, що еквівалентна 134 182, 87 грн., що є на 61 046 грн. менше, а ніж стягнута судом” (а тому - оскаржуване рішення підлягає відповідним змінам), є надуманими, а тому до уваги прийматися не можуть.

Крім цього, матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, які наведені позивачем у вище згаданій Довідці від 06.04.2015 року (том 1, а.с. 15), а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 04 березня 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 червня 2020 року.

Головуючий:                                                 Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                 Крайник Н.П.

                                                                        Шеремета Н.О.