ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року                          м. Дніпро                         Справа №  904/4699/19
      Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва     І.М. ( доповідач ),
суддів:                        Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Мацекос І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Кривбасводоканал"  
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 р. 
( суддя Мельниченко І.Ф., м. Дніпро, повний текст рішення складено 22.01.2020 р. ) 
у справі 
за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", 
                   м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
до                Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль",  
                   м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
про стягнення річних та інфляції грошових коштів у сумі 2 108 211,36 грн.  

                                                  ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 393 989,15 грн. річних та 1 714 222,21 грн. інфляції грошових коштів, що складають суму заборгованості у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. у справі № 904/5368/15, яким стягнуто з Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» заборгованість у розмірі -17 485 678,27 грн. основного боргу за Договором № 279 від 03.02.2006 р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведеиня, 3 % річних у розмірі 582 705,40 грн., пеню у розмірі                  731 878,40 грн., інфляційні втрати у розмірі - 8 887 032,55 грн., та судовий збір в розмірі                       72 653,52 грн.
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що АТ "Криворізька теплоцентраль" знаходиться в процесі приватизації та на підприємство останнього поширюється дія Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, у зв`язку з чим відповідно до пункту 4-3 частини 4 розділу Х “Прикінцеві та перехідні положення” вказаного Закону нарахування інфляції грошових коштів та річних за весь час прострочення не дозволяється.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що застосування індексу інфляції та трьох процентів річних, за визначений Позивачем період, суперечить ст. 19, п. 43 розділу Х Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства "Кривбасводоканал" до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення 3 % річних та інфляції грошових коштів у розмірі 2108 211,36 грн. - задовольнити.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що Відповідач мав грошове зобов`язання перед Позивачем, що підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. у справі № 904/5368/15, не виконання якого Боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє Боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє Кредитора права на отримання сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Водночас, на думку Скаржника, судпершої інстанції приймаючи рішення, не дослідив фактичні обставини справи щодо суми зобов`язання Відповідача перед Позивачем, періоди сплати заборгованості згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. у справі № 904/5368/15, та не перевіряв розрахунки Позивача нарахованих 3% річних, та інфляційних втрат від індексу інфляції.
Скаржник наголошує на тому, що вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом Кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
При цьому Скаржник зазначає, що Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна», який набув чинності з 07.03.2018 р. - не встановлює ніяких заборон чи обмежень щодо нарахування неустойки, фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання Боржником.
Крім того, Скаржник зазначає, що в Україні діє верховенство права, яке спрямоване, в тому числі, на забезпечення рівності усіх суб`єктів права власності перед законом, непорушності права приватної власності, недопущення протиправного позбавлення власності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку.
Від Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
Зокрема, Товариство посилається на те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області  від 23.03.2017 р. порушено провадження у справі № 904/128/17 про банкрутство Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль», та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 
Товариство також вказує на те, що з метою створення сприятливих умов для здійснення приватизації державного і комунального майна, законодавцем, було прописано норму Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», яка не дозволяє нараховувати фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог за весь час прострочення  ( тобто, з моменту виникнення заборгованості ). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 р. № 358-р затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році згідно з додатком. До вказаного переліку увійшло ПАТ “Криворізька теплоцентраль”. 16.01.2019 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» яким продовжено приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році та наразі безперервно триває процедура приватизації Боржника. На поточний момент часу відсутній нормативно-правовий акт, який виключав би підприємство Боржника з переліку об`єктів великої приватизації державної власності, отже, процес приватизації AT «Криворізька теплоцентраль» триває й у 2020 році.
Відповідач наголошує на тому, що до відносин, які виникли між сторонами в даній справі підлягають застосуванню положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2020 р. поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження  у справі та призначено апеляційну скаргу  до розгляду в судове засідання на 24.03.2020 р. 
Судове засідання 24.03.2020 р. не відбулось через запровадження постановою Кабінету Міністрів України  від 11 березня 2020 року N211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2",  зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215, на всій території України карантину із забороною, зокрема, проведення всіх масових заходів. Учасникам справи було повідомлено, що про дату та час судового засідання вони будуть повідомленні додатково.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2020 р. розгляд скарги призначено в судове засідання на 19.05.2020 р. 
У судовому засіданні 19.05.2020 р., була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи,  колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної  скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. у справі № 904/5368/15  стягнуто з Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» заборгованість у розмірі -17 485  678,27 грн. основного боргу за Договором № 279 від 03.02.2006 р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведеиня, 3 % річних у розмірі 582  705,40 грн., неню у розмірі                  731 878.40 грн., інфляційні втрати у розмірі - 8 887 032,55 грн., та судовий збір в розмірі            72 653,52 грн.
13.11.2015 р. на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. по справі № 904/5368/15 видано наказ про примусове виконання на загальну суму 27 759 948,14 грн. 
За наданими Позивачем доказами - заборгованість по справі № 904/5368/15 погашена Боржником наступним чином: у період з 28.10.2015 р. по 31.08.2016 р. на суму 9 881  524,09 грн.; у період з 01.09.2016 р. по 19.11.2018 р. на суму 17 878  424,05 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх обов`язків в частині оплати боргу перед Позивачем згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. у справі № 904/5368/15, та керуючись ст. 625 ЦК України, за порушення виконання грошових зобов`язань у розмірі 17  878 424,05 грн., Позивачем нараховано Відповідачу: 3 % річних за період з 01.11.2016 р. по 31.05.2018 р. у розмірі 1 714 222,21 грн., втрати від інфляції за період з листопада 2016 р. по травень 2018 р. у розмірі 393 989,15 грн.
За змістом ст. ст. 524, 533 – 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 р. у справі № 758/1303/15-ц. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Судом також встановлено, що стосовно Відповідача ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 р. по справі № 904/128/17 було порушено провадження про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В подальшому, ухвалою суду від 30.10.2018 р., провадження по справі закрито у зв?язку з включенням Відповідача до переліку об?єктів, що підлягають приватизації.
В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про відсутність передбачених законом підстав для задоволення вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляції грошових коштів та річних, оскільки  вказане суперечить ст. 19, п. 43 розділу Х Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, яким встановлено, що після припинення провадження у справі про банкрутство державних підприємств та/або господарських товариств, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми. Отже дана норма права прямо встановлює заборону на застосування індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.
Разом з тим, суд першої інстанції відхилив посилання Позивача на Кодекс України з процедури банкрутства від 18.10.2018 р., який введено в дію з 21.10.2019 р., з огляду на положення ст. 58 Конституції України, які встановлюють, що  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.
Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Ст. 269 ГПК України    встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Як зазначалося раніше, стосовно Відповідача ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 р. по справі № 904/128/17 було порушено провадження про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В подальшому, ухвалою суду від 30.10.2018 р., провадження по справі закрито у зв?язку з включенням Відповідача до переліку об?єктів, що підлягають приватизації. В статутному капіталі АТ “Криворізька теплоцентраль” частка держави складає 99,9864 %.
Розпорядженням Кабінету міністрів України від 10.05.2018 р. № 358-р “Про затвердження переліку об?єктів великої приватизації державної власності,   що  підлягають  приватизації  у  2018  році”   та   від  16.01.2019 р. № 36-р “Про  затвердження переліку об?єктів великої приватизації державної власності” АТ “Крирорізька теплоцентраль” включена до переліку об?єктів, що підлягають приватизації.
Відповідно до ч.ч.1 – 3, 7 ст.19 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”,  мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;  забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;  не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;  зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.
П.  43 розділу Х  “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлено, що провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.
Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
Отже, з моменту порушення справи про банкрутство стосовно Відповідача, на підставі ст.19 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, під час дії мораторію заборонялось застосування індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення. 
Таким  чином, Закон забороняв застосування зазначених санкції з моменту виникнення права на нарахування та стягнення до дня припинення провадження у справі про банкрутство.
07.03.2018 р. набрав чинності п. 43 розділу Х Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, яким встановлено, що після припинення провадження у справі про банкрутство державних підприємств та/або господарських товариств, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми. Отже дана норма права прямо встановлює заборону на застосування індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.
З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що застосування індексу інфляції та трьох процентів річних, за період зазначений Позивачем суперечить ст.19, п.43 розділу Х Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Тому вимоги Позивача про стягнення суми заявленої суми інфляційних та трьох процентів річних задоволенню не підлягають повністю.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  залишенню без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" залишити без задоволення. 

Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2020р. у справі № 904/4699/19 залишити без змін. 

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

          Повний текст постанови складено  21.05.2020 р.

Головуючий суддя                                                                           І.М. Кощеєв
Суддя                                                                                            І. Л. Кузнецова
Суддя                                                                                          Л.П. Широбокова

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 
Помічник судді __________Т.М. Зеленська 
21.05.2020р. 
Постанова  набрала чинності 21.05.2020р.