УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
22 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 296/5886/17
провадження № К/9901/4510/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 296/5886/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання неправомірними дії та стягнення грошових коштів,
у с т а н о в и в:
До Корольовського районного суду міста Житомира звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства внутрішніх справ, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, в якому, беручи до уваги заяву про зменшення позовних вимог від 20.02.2018, просив:
(і) визнати неправомірними дії Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо прийняття рішення про здійснення йому виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, що не відповідає розміру, який встановлений чинним законодавством України на момент її призначення та виплати;
(іі) стягнути з відповідачів на його користь борг з виплати вказаної грошової допомоги в сумі 96 292,12 грн.
Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 12.07.2018 позов ОСОБА_1 задоволено:
А) Суд визнав неправомірними дії Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо прийняття рішення про здійснення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 39 936 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн 00 коп., що не відповідає розміру, який був встановлений діючим законодавством України на момент призначення та виплати.
Б) Стягнув з Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 борг по виплаті одноразової грошової допомоги у сумі 96   291 (дев`яносто шість тисяч двісті дев`яносто один) грн 12 коп.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області було задоволено:
А) Скасовано рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12.07.2018.
Б) Ухвалено нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в його позові.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 28.02.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху на підставі частини другої статті 332 КАС України та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: зазначити передбачену (передбачені) пунктами  1-3 частини четвертої статті 328 КАС України підставу (підстави), на яких подається касаційна скарга.
На виконання вимог означеної ухвали скаржник надіслав заяву про усунення недоліків касаційної скарги.
Отже, недоліки касаційної скарги заявник усунув в строк, встановлений Верховним Судом.
Водночас дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Приписами пункту 8 частини другої   статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту   3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу   справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через дії Міністерства внутрішніх справ та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо ухвалення рішення про здійснення виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у розмірі, що, на його думку, не відповідає розміру, який встановлений чинним законодавством України на момент її призначення та виплати. Тому з огляду на те, що предметом спору є дії суб`єктів владних повноважень стосовно виплати позивачеві грошової допомоги у неналежному, як він вважає, розмірі, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України   не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу   розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких Міністерство внутрішніх справ України та Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області мусили, на думку позивача, ухвалити рішення про здійснення йому виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, що відповідає розміру, який встановлений чинним законодавством України на момент її призначення та виплати, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.
Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності, оскільки скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі та заяві про усунення недоліків касаційної скарги того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Водночас суд касаційної інстанції бере до уваги, що в постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 1328/1997/12 та від 15.08.2019 у справі № 703/6814/14-а викладена правова позиція з питань, які є предметом касаційної скарги, а висновки, зроблені судом апеляційної інстанції, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду. Також колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначеної позиції.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке за законом не належить оскаржувати у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись приписами статей 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 296/5886/17.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                          О.П. Стародуб