ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1414/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 160/1414/20
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області            
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-49191-17/66 від 15.08.2019 р.  на загальну суму 16      030,09 грн, видану відповідачем на ім`я позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху. Суд вимагав усунути недоліки позовної заяви шляхом надання письмових пояснень щодо відповідності заявлених позовних вимог, з викладенням позовних вимог відповідно до змісту норм ст. ст. 46, 245 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року позовну заяву повернуто позивачу, оскільки вимоги, викладені в ухвалі від 06 лютого 2020 року, виконані позивачем не були.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, скаржник оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що судом не вказано, які конкретно вимоги, встановлені ст. ст. 160, 161 КАС України порушені.
Зазначає, що предметом спору є визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Зі змісту ухвали від 06 лютого 2020 року незрозуміло абсолютно, які саме необхідно здійснити уточнення, просто перераховано номери статей КАС України без будь-яких конкретних даних щодо порушення конкретних пунктів,  частин, статей КАС України.
Аналіз змісту ухвали від 17 лютого 2020 року свідчить про те, що жодного обґрунтування,  конкретного посилання, на те,  які ще обґрунтування мають бути вказані позивачем по справі, судом не вказано.
У заяві про уточнення позовних вимог від 12.02.2020 року позивачем конкретно уточнено вимоги щодо прохальної частини позовної заяви. 
Зазначає, що в позовній заяві викладено юридичне обґрунтування  того, що Головне Управління ДФС в Дніпропетровській області є суб`єктом господарювання і не має права здійснювати повноваження органу державної виконавчої влади. Наведено доводи щодо незаконності оскаржуваної податкової  вимоги. 
Зазначає, що суд повинен був мотивувати своє рішення, а не надавати просто перелік статей, вимоги яких, на думку суду, порушені, та вказати конкретні недоліки позовної заяви.
Вважає, що ухвали суду від 06 лютого 2020 року та від 17.2.2020 року було навмисно винесено неясними, необґрунтованими та такими, що унеможливлюють виправити конкретні недоліки позовної заяви.
Посилаючись на постанову Пленуму ВАСУ № 7 від 20.05.2013 року, практику Європейського Суду  з прав людини, з урахуванням уточнення апеляційної скарги на вимогу ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 року,  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 17.02.2020 року та повернути справу на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що  скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Згідно ст. 242 КАС України, судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне згідно ст. 2 КАС України вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Відповідно  до ст. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є, зокрема: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів,  вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Згідно ст.  248 КАС України, ухвала, що викладається окремим документом, складається з:
1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; найменування адміністративного суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
З огляду на те, що ухвала від 06 лютого 2020 року фактично  не містить мотивувальної частини, не відображає суть допущених позивачем процесуальних порушень,  а складається лише з тексту статей Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що слід погодитись з доводами скаржника, що судом не були  зазначені конкретні недоліки, які слід виправити позивачу.  
Отже, попри намагання позивача виконати вимоги такої ухвали та подання заяви про усунення недоліків,  суд першої інстанції в ухвалі суду від 17.02.2020 року дійшов висновку про те, що недоліки не усунуті. 
Таким чином, допущені судом першої інстанції процесуальні порушення під час прийняття ухвали від 06.02.2020 року  про залишення позову без руху призвели до безпідставного повернення позову ухвалою від 17.02.2020 року. 
Згідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: невідповідність висновків суду обставинам справи; та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 160/1414/20 скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов