ПОСТАНОВА
Іменем України

28 квітня 2020 року 
Київ
справа №678/941/17
касаційне провадження №К/9901/27859/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                 Бевзенка В.М., Желєзного І.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 (головуючий суддя: Совгира Д.І., судді: Полотнянко Ю.П., Курко О.П.) у справі №678/941/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області або відповідач ), в якому просила:
визнати неправомірними дії   відповідача щодо відмови    ОСОБА_1 у   виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV);
зобов`язати відповідача зарахувати    ОСОБА_1 до страхового стажу роботу фельдшером в колгоспі імені Куйбишева (реорганізоване в СТОВ «Промінь») з 02.06.1986 по 30.04.2001, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону №1058-IV, нарахувати та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.
На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що має достатній трудовий стаж у сфері охорони здоров`я, а тому набула право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 19.10.2017 адміністративний позов задоволено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII). Таким чином, суд дійшов висновку, що роботу позивачки в колгоспі ім. Куйбишева у період з 02.06.1986 по 30.04.2001 на посаді фельдшера слід зарахувати до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 скасовано постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 19.10.2017 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що період роботи позивачки фельдшером у колгоспі ім. Куйбишева зараховано відповідачем до її страхового стажу, проте не зараховано до спеціального стажу, який дає право на призначення одноразової допомоги, оскільки колгоспи не відносяться до закладів охорони здоров`я, робота у яких дає право на пенсію за вислугу років. Суд апеляційної інстанції констатував, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що колгосп ім. Куйбишева, у якому діяв лікувально-трудовий профілакторій, відноситься до закладів охорони здоров`я.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивачка подала касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначене судове рішення, а постанову суду першої інстанції залишити в силі. Касаційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням судом апеляційної інстанції обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Скаржник зазначає, що при колгоспі ім. Куйбишева було створено лікувально-трудовий профілакторій де власне і працювала позивачка у спірний період, що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці №92 від 03.08.2017, виданій СТОВ «Промінь» (правонаступник колгоспу ім. Куйбишева). Законодавцем визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993  №909 (далі - Перелік) дає особі право на призначення пільгової пенсії. Лікувально-трудовий профілакторій передбачений у зазначеному переліку установ, а отже спірний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги.
Ухвалою Верховного Суду від 03.04.2018 відкрито касаційне провадження у справі.
В порядку статті 31 КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 18.07.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
На адресу суду касаційної інстанцій від пенсійного органу надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, у яких останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у червні 2017 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону  №1058-IV у розмірі 10 місячних пенсій.
Листом від 22.06.2017 №13/П-10 пенсійний орган повідомив позивачку про те, що період роботи фельдшером в колгоспі ім. Куйбишева з 02.06.1986 по 30.04.2001 не може бути зараховано до стажу для визначення права на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки колгоспи не відносяться до закладів охорони здоров`я, які передбачені Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженим наказом МОЗ від 28.10.2002 № 385 (далі - Перелік №385).
Разом з цим, до стажу за вислугу років при визначенні права на виплату одноразової грошової допомоги пенсійним органом зараховано періоди роботи позивачки на посадах: палатної медсестри Вінницької міської інфекційної лікарні з 17.08.1977 по 06.05.1978; медичної сестри Летичівської районної лікарні з 31.05.1978 по 09.09.1982; медичної сестри Сусловецької восьмирічної школи з 10.09.1982 по 01.06.1986; медичної сестри терапевтичного відділення з 01.06.2002 по 30.04.2017. 
Таким чином, загальний страховий стаж за фахом становить 23 роки 7 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення одноразової грошової допомоги згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивачка звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України   передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. 
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
23.11.2011 Кабінет Міністрів України відповідно до пункту 7 1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV постановою №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).
Пунктом 2 цього Порядку визначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-XII, що передбачені, в т.ч., Переліком №909. 
У свою чергу, пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я після досягнення ними 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони   материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.
Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Зміст наведених норм права свідчить, що законодавець пов`язує право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зокрема, з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-XII.
Визначення поняття заклад охорони здоров`я наведено в статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 №2801-ХІІ, згідно якої це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.
Відповідно до частини другої статті 16 цих Основ заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами за наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що до стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги, зараховується, зокрема, робота у закладах та на посадах, визначених Порядком №909.
Згідно положень   статті 62 Закону №1788-XII   та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637   (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, законодавець встановив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у випадку відсутності останньої або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих, зокрема, за місцем роботи.
Судом апеляційної інстанції із відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 встановлено, що позивачка 02.06.1986 прийнята на роботу фельдшером в колгоспі  ім. Куйбишева (запис №7); 20.03.2000 зарахована в СТОВ «Промінь» на посаду фельдшера (запис №11); 30.04.2001 звільнена з роботи на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (запис №12).
Згідно з інформацією, зазначеною у архівній довідці 04.05.2017 № Р-78/01-27, виданій архівним відділом Летичівської РДА Хмельницької області, колгосп ім. Куйбишева реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Куйбишева, яке в подальшому ліквідоване і на його базі створено селянську спілку власників «Промінь», а у 2000 році СТОВ «Промінь» стало правонаступником реорганізованого ССВ «Промінь».
Проте, колгоспи відсутні у переліку закладів охорони здоров`я, робота у яких дає право на пенсію за вислугою років, а отже є правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що не може бути зарахований до стажу на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на призначення грошової допомоги, період роботи позивачки на посаді фельдшера в колгоспі ім. Куйбишева з 02.06.1986 по 30.04.2001.
Колегія суддів враховує, що відповідно до відомостей, зазначених у довідці СГТзОВ «Промінь» №92 від 03.08.20017, в колгоспі ім. Куйбишева з 01.04.1986, як структурний підрозділ, діяв лікувально-трудовий профілакторій де ОСОБА_1 прийнята завідуючою цього закладу, але належні та допустимі докази - запис в трудовій книжці, накази про прийняття та звільнення ОСОБА_1 з лікувально-трудового  профілакторію відсутні.
Водночас у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи відсутні записи про роботу позивачки на посаді завідуючої у лікувально-трудовому профілакторії при колгоспі ім. Куйбишева. Згідно із записами у трудовій книжці, позивачка у спірний період працювала на посаді в колгоспі ім. Куйбишева, який не відноситься до закладів охорони здоров`я, робота у яких дає право на пенсію за вислугою років.
Таким чином, за наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом апеляційної інстанції. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві і запереченнях на апеляційну скаргу, та з урахуванням яких судом апеляційної інстанції вже надано оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга позивача не містить. 
Відповідно до положень статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі №678/941/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                      С. М. Чиркін
                                                                                     В. М. Бевзенко                                                                                                        
                                                                                                І. В. Желєзний