ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/3185/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі №340/3185/19 (головуючий суддя першої інстанції Хилько Л.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 11.12.2019 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача за №640/К-03-04 від 10.12.2019 року про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії, обчисленої відповідно  постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмежень її максимального розміру відповідно до довідки Генеральної прокуратури України №19/4-1756-вих-19 від 28.10.2019 року з 01.11.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови, викладеної у листі №640/К-03-04 від 10.12.2019 року, ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції, чинній на момент призначення пенсії, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури без обмежень її максимального розміру на підставі інформації, викладеної в листі від 28.10.2019 року № 19/4-1756вих-19, наданої Генеральною прокуратурою України, з 01.11.2018 року.
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задовіленні позовних вимог в повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не в повному обсязі дослідив обставини справи, внаслідок чого неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірних висновків в рішенні. Зазначив, що рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу є правомірним, оскільки відсутні підстави для здійснення такого перерахунку.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без зволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. 
Позивач з вересня 2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до  Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII.
У листопаді 2019 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії у відповідності до ч.1 ст.50-1  Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року в розмірі та відсотках місячної заробітної плати, розмір якої визначено у довідці Генеральної прокуратури України №19/4-1756-вих-19 від 28.10.2019 року.
Відповідач листом №640/К-03-04 від 10.12.2019 року повідомив позивача про відсутність підстав у проведенні такого перерахунку пенсії, з посиланням на відсутність урядової постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, як це було передбачено ч.18  ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ. (а.с.12)

Позивач не погодився з такими діями пенсійного органу та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що пенсію за вислугу років позивачу призначено відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), відповідно до якого призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Обмежень максимального розміру пенсії норми №1789 не встановлюють. У свою чергу, із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугою років та довідкою №19/4-1756 вих.19 від 28.10.2019 року Генеральної прокуратури України, позивач звернувся до відповідача 01.11.2019 року. Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 18  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ  (в редакції, що діяла до 01.01.2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII  внесені зміни до  ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема, частину18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
15.07.2015 року набув чинності  Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII.
Відповідно до Розділу  ХІІ  Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII  положення  Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ  (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності  Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII.
Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (листопад 2019 року) частина 13 та частина 18  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.
Згідно із частиною 20  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII  у редакції, чинній на час виникнення спірних правідносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 13 Розділу  ХІІІ  Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII  на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього  Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначаються умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було, що в кінцевому випадку призвело до виникнення даного спору.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований  ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»  №1789-ХІІ  при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.
Тобто, особи, яким пенсія призначена відповідно до  Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, з набранням чинності  Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII  не втратили право на перерахунок раніше призначених пенсій.
Відповідно до  статті 22 Конституції України  конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
У  рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005  зазначено, що згідно зі  статтею 22  Конституції України  конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.
У Рішенні №1-42/2011 від 26.12.2011 року Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване  статтею 48 Конституції України.
На залежність розмірів соціальних виплат особи від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і в рішенні від 19.06.2001 року №9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів..
Крім того, у Рішенні від 08.10.2008 року №20-рп/2008 Конституційний Суд України  вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.
Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою  статті 17 Конституції України  є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині 3  статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме  статті 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. Так само як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у  рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.
У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 року на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові  від 20.02.2018 року зробив висновок, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України. 
За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18  ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, а потім - ч. 20  ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.
Також, варто зазначити, що питання конституційності закону, яким скасовано норми законодавства, що передбачали право на перерахунок пенсії прокурорських працівників у разі підвищення заробітної плати, відноситься до компетенції Конституційного Суду України і виходить за межі предмету адміністративного позову, що розглядається.
Відтак, відсутність визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, призвела до того, що Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій
Враховуючи наведені положення чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, орган Пенсійного фонду України не допустив протиправної дії або бездіяльності.
Аналогічні правові висновки також викладені в постановах Верховного Суду від 23.01.2019 року по справі №569/4857/16-а та від 14.02.2018 року по справі №635/903/17.
          Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.
Керуючись статтями 77, 122, 123, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі №340/3185/19 задовольнити.
          Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі №340/3185/19 скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
          Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених частиною 4, пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак